ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2023 року	Львів	Справа № 380/17997/22 пров. № А/857/10052/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Судова-Хомюк Н.М.
суддів:                                                            Онишкевич Т.В., Сеник Р.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року з питань визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі № 380/17997/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними, 
суддя в 1-й інстанції – Крутько О.В., 
час ухвалення рішення – не зазначено, 
місце ухвалення рішення - м. Львів, 
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                В С Т А Н О В И В:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі №380/17997/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 шляхом обмеження доплати до пенсії за статус особи з інвалідністю III групи відповідно до вимог ч. 4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. №3551-XII та виплати її з 01.07.2020 року у фіксованому розмірі 491,40 грн., визначеного станом на 01.12.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 з 01.07.2020 року нарахування та виплату підвищення до пенсії за статус інваліда війни III групи передбаченого ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з врахуванням зростання прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність протягом 2020, 2021, 2022 років визначеного Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», з урахуванням основного розміру пенсії 82 % відповідних сум грошового забезпечення, та з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.07.2020 р., з 01.07.2021р., 01.03.2022р. із обмеженням максимального розміру. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області  нарахувати та виплатити з 01.07.2020 р., з 01.07.2021 р., 01.03.2022р. ОСОБА_1 пенсію в розмірі 82 % грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених коштів.
24.04.2023 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи у справі №380/17997/22.
09.05.2023 до суду у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), надійшла заява позивача (стягувача) про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року у справі № 380/17997/22, в частині застосування після 01.07.2020 року, а саме: з 01.12.2020 року, з 01.12.2021 року, з 01.07.2022 року та з 01.12.2022 року обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 ; постановити та направити окрему ухвалу Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли не виконанню рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року у справі № 380/17997/22, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити після 01.07.2020 року, а саме: з 01.12.2020 року, з 01.12.2021 року, з 01.07.2022 року та з 01.12.2022 року нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром; встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській розумний строк для надання відповіді на окрему ухвалу. 
Заява обґрунтована тим, що відповідач протиправно при виконанні рішення суду обмежив виплату пенсії максимальним розміром.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду 19 травня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - відмовлено.
Не погодившись із прийнятою ухвалою, позивач та оскаржив її в апеляційному порядку, вважаючи, що така підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. Апелянт вважає, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Звертає увагу на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що суб`єкт владних повноважень вчинив протиправні дії саме на виконання рішення суду, оскільки сам суб`єкт владних повноважень зазначає, що здійснив обмеження розміру пенсії максимальним розміром, а від так і не виплачує доплату до пенсії за статус особи з інвалідністю 3 групи в належному розмірі саме на виконання рішення суду. Апелянт зокрема стверджує, що суб`єкт владних повноважень шляхом застосування до його пенсії величини максимального розміру не виконує рішення суду першої інстанції про підвищення до пенсії за статус інваліда війни 3 групи передбаченого ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з врахуванням зростання прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність протягом 2020, 2021, 2022 років визначеного Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» оскільки застосував після 01.07.2020 року, а саме: з 01.12.2020 року, з 01.12.2021 року, з 01.07.2022 року та з 01.12.2022 року обмеження максимального розміру пенсії, а тому надбавка за статус особи з інвалідністю 3 групи не виплачується мені в належному розмірі, та з вищезазначених дат не збільшується на 30 прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Також звертає увагу апеляційної інстанції, що висновки суду першої інстанції про те, що даний спір є новим і не стосувався розгляду справи № 380/17997/22 є хибним, оскільки вважає, що спір який виник не є новим, а стосується надбавки за статус особи з інвалідністю 3 групи, розгляд якого здійснював Суду першої інстанції у справи № 380/17997/22.
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить оскаржену ухвалу суду скасувати, подану заяву задовольнити.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу у якому вказав про те, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними. Звертає увагу суду на те, що 01.05.2023 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71681421, а відтак на думку відповідача, заявником не дотримано всіх вимог, передбачених у ч. 1 ст. 383 КАС України.
Відповідач вважає, що перерахунок пенсії позивача проведений на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі № 380/17997/22 відповідно до резолютивної частини судового рішення. Водночас вказує, що судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань та на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2023. року у справі № 380/17997/22, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 .. Підсумок пенсії з надбавками з 01.05.2023 становить 30 367,70 грн.. Доплата пенсії за період з липня 2020 по квітень 2023 становить 93717,04 грн. та щодо виплати даних коштів зазначає, що відповідно до ст. 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплата пенсій за цим Законом, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Таким чином, виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, буде здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України відповідно до черговості виплат на виконання судових рішень.
Щодо включення до пенсійної виплати з 01.03.2023 індексації на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих населення у 2023 році», то звертає увагу суду на те, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо виникнуть у майбутньому. Зазначає, що оскільки з 01.03.2023 розмір пенсійної виплати на виконання судового рішення перевищує максимальний розмір пенсії, визначений ст. 43 Закону №2262, виплачувати індексацію відповідно до постанови №168 немає підстав. Окрім того, виплата індексації відповідно до вказаної постанови не була предметом розгляду в адміністративній справі №380/17997/22.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі №380/17997/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 шляхом обмеження доплати до пенсії за статус особи з інвалідністю III групи відповідно до вимог ч. 4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. №3551-XII та виплати її з 01.07.2020 року у фіксованому розмірі 491,40 грн., визначеного станом на 01.12.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 з 01.07.2020 року нарахування та виплату підвищення до пенсії за статус інваліда війни III групи передбаченого ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з врахуванням зростання прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність протягом 2020, 2021, 2022 років визначеного Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», з урахуванням основного розміру пенсії 82 % відповідних сум грошового забезпечення, та з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.07.2020 р., з 01.07.2021р., 01.03.2022р. із обмеженням максимального розміру. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області  нарахувати та виплатити з 01.07.2020 р., з 01.07.2021 р., 01.03.2022р. ОСОБА_1 пенсію в розмірі 82 % грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених коштів.
На виконання рішення суду від 15.03.2023 року у справі № 380/17997/22 відповідач провів перерахунок пенсії позивача, в результаті якого підсумок пенсії становить 31 915,4 грн., з врахуванням максимального розміру – 30 967,70 грн.
Згідно розрахунку пенсії ОСОБА_1 визначено розмір доплати до пенсії за статус особи з інвалідністю 3 групи в розмір 627,90 грн., а не у фіксованому розмірі 491,40 грн. Тобто розмір доплати збільшився в результаті перерахунку здійсненому на виконання рішення суду у справі №380/17997/22 .
Також на виконання рішення суду від 15.03.2023 року у справі №380/17997/22 відповідач провів розрахунок на доплату (за пенсійною справою №91 18267, за період з липня 2020 року до квітня 2023 року), згідно якого визначено суму доплати у розмірі 93 717,04 грн.
Вважаючи, що рішення суду не виконано в повному обсязі в частині нарахування та виплати спірного підвищення до пенсії позивач звернулася до суду із заявою в порядку, визначеному статтею 383 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 15.03.2023 у справі №380/17997/22, виходячи з наступного.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За правилами частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В свою чергу, частина 1 статті 383 КАС України передбачено право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Вказані вище правові норми КАС України спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», дійшов висновку, що із принципу верховенства права видно, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.
Апеляційний суд наголошує, що положення статті 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, яке стало наслідком протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок щодо його виконання.
Аналізуючи вищезазначені норми права, судова колегія зазначає, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.
Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що виконавчий лист, виданий Львівським окружним адміністративним судом у цій справі на зобов`язальну частину рішення суду від 24.04.2023, перебуває на примусовому виконанні у державного виконавця, яким 01.05.2023 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71681421. 
Відповідачем були вчиненні дії на виконання рішення суду в результаті яких пенсія позивача збільшилась.
Тобто, виконавче провадження з примусового виконання рішення суду у даній справі триває по теперішній час.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закону №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідного до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону №1404-VIII).
Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає виконанню на підставі виконавчого листа в порядку, встановленому Законом №1404-VIII.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII при виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Після закінчення наданого строку, державний виконавець перевіряє виконання рішення суду. У разі невиконання рішення суду, державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу, вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
У разі повторного невиконання рішення державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу та попередження про кримінальну відповідальність, після чого звертається до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст. 382 Кримінального кодексу України.
Положеннями статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У зв`язку із вказаним, суд наголошує, що позивачем не надано суду доказів як і до апеляційної скарги того, що державним виконавцем використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення, а відтак, звернення із заявою в порядку статті 383 КАС України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України «Про виконавче провадження» першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.
Отже, відсутні правові та фактичні підстави для застосування механізму, визначеного статтею 383 КАС України, щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у цій справі.
Згідно із частиною 6 статті 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги встановлене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність залишення без задоволення заяви позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у цій адміністративній справі.
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, ухвалу судом першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328, 370, 383 КАС України, суд,-

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року з питань визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі № 380/17997/22 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено 11 липня 2023 року