ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
Іменем України
08 вересня 2023 року
м. Харків
справа № 638/7575/22
провадження № 22-ц/818/971/23
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів:, Тичкової О.Ю., Маміної О.В.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
розглянувши у порядкуст. 369 ЦПК Українив м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_3 , на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2023 року,
в с т а н о в и в:
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.11.2021 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини – ОСОБА_4 аліменти у розмірі 8000 грн щомісячно, починаючи з 09.06.2021 до досягнення дитиною повноліття, додаткові витрати на утримання малолітньої дитини у розмірі 3000 щомісячно та аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1500 грн. Всього сума стягнення з позивача складає 12500 грн щомісячно. На теперішній час у позивача не має можливості сплачувати аліменти та додаткові витрати у розмірі 12500 грн, оскільки майновий стан погіршився. Позивач офіційно працевлаштований у ПП «Промтранссоюз» та отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 10 000 грн, тобто отримує низький мінливий дохід, а отриманих коштів ледь вистачає на забезпечення своєї сім`ї, на купівлю їжі, продуктів першої необхідності, сплату комунальних послуг. У період воєнних дій у м. Харкові позивач був вимушений покинути своє місто та виїхати до м. Києва. Позивач був вимушений закрити ФОП, від якого отримував дохід. Будь- якого іншого доходу не має, тому позивач вважає, що , враховуючи скрутне матеріальне становище, є всі підстави для зменшення розміру аліментів. Окрім того позивач зазначає, що враховуючи його розмір заробітної плати, відрахування з неї 50% на погашення заборгованості аліментів на дитину, введення на території України воєнного стану, відсутність можливості отримувати більший дохід, зростання цін на продукти харчування та товари першої необхідності – всі ці обставини призвели до виникнення у позивача заборгованість за комунальні послуги, електроенергію, водопостачання, розподіл (доставку) природнього газу та за спожитий газ. Стягнення аліментів у зазначеному розмірі фактично позбавляє позивача засобів існування. Стан здоров`я та матеріального становище сина ОСОБА_4 задовільний, дитина забезпечена усім необхідним, мешкає у належних умовах, харчується добре, належним чином одягнений, будь-які нарікання на неналежний стан здоров`я чи зовнішній вигляді спільного сина з боку представників виховних та медичних закладів відсутні. На період військових дій ОСОБА_2 разом з сином виїхала до Германії, проживання сина в цій країні дає можливість доступу до безкоштовного медичного лікування, соціальної допомоги, гуманітарної допомоги. У зв`язку з чим позивач просить зменшити розмір аліментів з 8000 грн до 3000 грн щомісяця, змінити розмір додаткових витрат з 3000 грн до 500 грн щомісяця. 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2023 року у задоволені позову – відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Зазначає, що станом на теперішній час у позивача не має можливості сплачувати аліменти, додаткові витрати на користь відповідача у розмірі 12 500,00 гри. на місяць, оскільки на час звернення з даним позовом майновий стан позивача змінився - позивач офіційно працевлаштований у ПП «ПРОМТРАНССОЮЗ». Отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 10 000,00 грн. тобто отримує низький та мінливий дохід, а отриманих грошових коштів ледь вистачає на забезпечення своєї сім`ї: купівлю їжі, продуктів першої необхідності, сплату комунальних послуг. Крім того, на період воєнних дій у м. Харкові, позивач був вимушений покинути своє місто та виїхати до м. Київ. Також через військові дії, позивач вимушений був закрити ФОП, від якого отримував дохід. Позивач будь-якого іншого доходу не має, тому вважає, що враховуючи його скрутне матеріальне становище, є всі підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.11.2021 р. по справі № 638/8943/21. Зазначає, що позивач частково сплачував аліменти на угримання сина ОСОБА_4  у період розгляду справи у суді з червня 2021 р. по грудень 2021 р. однак, у зв`язку з відсутністю стабільного заробітку через військові дії у місті Харкові та на території України, позивач, як міг виконував свій обов`язок по утриманню дитини. 23.02.2023 р. приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Хабловим В.М. відкриті виконавчі провадження №71133387, 71133406, 71133444, 71133428 про стягнення з позивача заборгованості за аліменти. Вказує, що  у зв`язку з блокуванням рахунків позивача ускладнено подальше виконання рішення та діяльність позивача. На підтвердження свого матеріального стану ОСОБА_1  окрім тих документів, які зазначив у своєму рішенні суд 1-ї інстанції, позивач надав декларацію про доходи за 2022 як ФОП  ОСОБА_1 , відомості із єдиного державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 р, де вказується, що єдиним джерелом надходження є заробітна плата від ПП «ПРОМТРАНССОЮЗ» (заробітна плата за жовтень-грудень 2022 р. - 12 000,00 грн.), наявність заборгованості зі сплати аліментів, боргову розписку для часткового погашення заборгованості аліментів, докази звернення до суду з розстрочки виконання рішення по аліментам. Згідно відомостей із єдиного державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 р.  ОСОБА_1  не отримує дохід від ТОВ «Євротранспоставка». Однак суд 1-ї інстанції цей доказ не прийняв до уваги. Щодо статусу ВПО ОСОБА_1 представник позивача підтвердила факт неотримання ОСОБА_1 статусу ВПО. Між тим, згідно даних відомостей із єдиного державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 р. ОСОБА_1 не отримував грошової допомоги від держави. Щодо отримання грошової допомоги від іноземних держав Усенко В.С. представник Позивача ніяких відомостей не повідомляла та доказів не надавала.
Представник відповідача надала відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом першої інстанції надано правильну оцінку тим обставинам, що при визначенні розміру аліментів при ухваленні судового рішення від 30 листопада 2021 року, яким було стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  аліменти на дитину, при задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 8000 гривень та додаткових витрат у розмірі 3000 гривень судом було враховано, що ОСОБА_1  є фізичною особою - підприємцем, директором ПП «Промтрансоюз» та директором ТОВ «Євротранспоставка». Окрім того,  ОСОБА_1  є власником транспортних засобів, а саме автомобіля KIA SPORTAG, вантажного автомобіля RENAULT MAGNUM 480, вантажного автомобіля DAF FT XF 105.510. Також судом вірно встановлено, що позивач  ОСОБА_1  не надав доказів того, що він не є директором ПП «Промтранссоюз», директором ТОВ «Євротранспоставка» не отримує дохід від різних юридичних осіб та не володіє на праві власності нерухомим майном, транспортними засобами, не надав витягів, довідок з банківських установ, які б підтверджували відсутність коштів на рахунках ОСОБА_1 , що в свою чергу свідчить про недоведеність істотної зміни матеріального стану позивача, як платника аліментів, а як наслідок свідчить про те, що його матеріальний стан не надто змінився. Вважає, що припинення дії ФОП  ОСОБА_1  само по собі не свідчить про погіршення матеріального становища Позивача, оскільки не виключає отримання ним доходів та прибутків з інших джерел. Щодо поданих Позивачем звітів форма ОК-7 та ОК-5 з реєстру застрахованих осіб ПФУ про індивідуальні відомості про застраховану особу та податкової декларації про доходи ФОП ОСОБА_1  за 2022 рік, то Відповідач вважає, що до них слід віднестися критично, оскільки зазначені у них дані є очевидно неспівмірними із витратами, які несе  ОСОБА_1 , із його рівнем життя, тобто свідчить і про наявність інших доходів Позивача, не пов`язаних із отриманням ним тієї заробітної плати за основними місцями роботи, а тому такий показник як заробітна плата не може прийматись судом як об`єктивний рівень доходу відповідача. Зазначає, що позивач ОСОБА_1 посилаючись на зміну матеріального стану, жодним чином не довів у суді, що його витрати на утримання та обслуговування належного йому на праві власності рухомого та нерухомого майна зменшились, що свідчить про змогу позивача нести фінансовий тягар утримання та обслуговування свого майна (оплату палива, стоянок, запчастин, страхових полісів, ремонту, комунальних платежів, тощо). Крім іншого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо того, що ОСОБА_1 будучи тимчасово переміщеною особою та проживаючи у м. Київ не потребував будь-якої допомоги та користування пільгами. Отже, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність істотної зміни матеріального стану позивача ОСОБА_1 .
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження того, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із даним позовом є відмінним від його матеріального стану, який існував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання дитини.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.11.2021 у справі №638/8943/21 стягнуто з   ОСОБА_1 на користь   ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн щомісячно, починаючи з 09 червня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь   ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 (три тисячі) грн щомісячно. Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь   ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн щомісячно, починаючи з 09 червня 2021 року та до досягнення дитиною трьох років.
Рішення набрало законної сили 25.10.2022. На підставі зазначеного рішення позивачем отримано виконавчі листи та пред`явлені до виконання. При цьому, на час розгляду зазначеної справи, аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1500 грн не стягуються, оскільки рішенням суду було визначено період стягнення аліментів з 09.06.2021 до досягнення дитиною трьох років. Дитина сторін – ОСОБА_4 , досяг трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.
Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан.
відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підтвердження погіршення матеріального стану ОСОБА_1 надано витяг з Системи YouControl - онлайн-сервіс перевірки компаній, з якого вбачається, що ОСОБА_1 припинив діяльність як фізична особа-підприємець з 01.06.2022. Форму ОК-7 та форму ОК-5 Пенсійного фонду України, де у звітному році 2022 за жовтень – грудень відображено, що ОСОБА_1 , мав фактичний заробіток\дохід у розмірі 0 грн (а.с. 8-10, 12-13,14-16).
Крім того зазначав, що із початком військової агресії позивач вимушений був виїхати з м. Харкова до м. Києва.
Між тим, з рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.11.2021, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину, при задоволені позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 8000 грн та додаткових витрат у розмірі 3000 грн судом було враховано, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підпиємцем, директором ПП «Промтранссоюз» та директором ТОВ «Євротранспоставка». Окрім того, ОСОБА_1 є власником транспортних засобів, а саме автомобіля KIA SPORTAG, вантажного автомобіля RENAULT MAGNUM 480, вантажного автомобіля DAF FT XF 105.510.
Дійсно, позивачем надано витяг з Системи YouControl - онлайн-сервіс перевірки компаній, з якого вбачається, що ОСОБА_1 припинив діяльність як фізична особа-підприємець з 01.06.2022, також надано довідку ПП «Промтранссоюз», згідно якої позивач отримував у 2022 році дохід 12000 грн.
Між тим доказів того, що він на даний час не працює в ПП «Промтранссоюз», не є директором ТОВ «Євротранспоставка», та не отримує дохід від різних юридичних осіб та не володіє на праві власності транспортними засобами ним не надано.
Крім того, колегія суддів зазначає, що  позивач є працездатною особою, доказів на підтвердження неможливості працювати за станом здоров`я матеріали справи не містять.
Разом з тим, ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження обсягу та вартості наявного у нього рухомого та нерухомого майна, з яких можна було б зробити висновок, що його майновий стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання сина, у визначеному рішенням суду розмірі.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану.
Стосовно стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 , колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.
Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
З рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.11.2021 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в КНП «Міська дитяча поліклініка № 14» ХМР з 24 грудня 2019 року, у зв`язку з важким станом здоров`я отримував лікування у КНП «Міський перинатальний центр» ХМР з діагнозом: перинатальне гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС, вторинна кардіоміопатія, неонатальна жовтяниця, гемангіома області підборіддя праворуч, внутрішньоутробна пневмонія, недоношеність; знаходиться під диспансерним спостереженням у фахівців поліклініки (лікарів: невролога, ортопеда-травматолога, кардіолога, офтальмолога) з приводу: перинатального гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС, ретинопатії, плосковальгусної деформації стоп, вторинної кардіоміопатії, відкритого овального вікна, відкритої артеріальної протоки, гемангіоми підборіддя. В подальшому дитини потребує періодичних медичних обстежень, спостереження лікарів спеціалістів, курси реабілітації (масаж, ЛФК, фізіотерапія, ортопедичне взуття, заняття в центрі раннього розвитку, заняття з логопедом).
Як на підставу для зменшення додаткових витрат на дитину, ОСОБА_1 посилався на те, що ОСОБА_2 з дитиною виїхали до Германії та проживання в цій країні дає можливість доступу до безкоштовного медичного лікування, соціальної допомоги, гуманітарної допомоги.
Між тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині зменшення додаткових витрат на дитину, оскільки такі доводи ОСОБА_1 не є тією безумовною підставою для зменшення розміру додаткових витрат на дитину і не звільняє його від визначеного судом розміру обов`язку утримувати дитину батьком якої він є.
За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому у відповідності до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.
Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Головуючий                                                                 Н.П. Пилипчук
Судді                                                                        О.Ю. Тичкова
                                                                       О.В. Маміна

Повний текст судового рішення виготовлено 08 вересня 2023 року.