ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року 
м. Київ

справа № 808/944/17
адміністративне провадження № К/990/24947/23, № К/9901/24948/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді: Губської О.А.,  
суддів: Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.,  

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 808/944/17
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Запорізької обласної прокуратури про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, провадження у якій відкрито
за касаційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року (головуючий суддя Калашник Ю.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року (головуючий суддя Шлай А.В., судді  Баранник Н.П., Прокопчук Т.С.) та рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року

ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.          Позивач звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просив: 
1.1.          визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України від 24 березня 2017 року № 55к "Про звільнення ОСОБА_1 з адміністративної посади" та поновити ОСОБА_1 на посаді керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області;
1.2.          поновити ОСОБА_1 на посаді, що є рівнозначною посаді, з якої було звільнено позивача, - керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області; 
1.3.          стягнути з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 25.03.2017 та по дату прийняття судом рішення про поновлення на посаді. 
1.4.          Позов обґрунтований тим, що наказом Генерального прокурора України №55к від 24.03.2017 "Про звільнення ОСОБА_1 з адміністративної посади" за неналежне виконання посадових обов`язків керівника місцевої прокуратури, що виразилось у неналежній організації діяльності місцевої прокуратури з питань нагляду у кримінальному провадженні органами Національної поліції, представництва інтересів держави в суді та захисту при виконанні судових рішень, незабезпеченні контролю за веденням та аналізом статистичних даних, інформаційно-аналітичним забезпеченням прокурорів з метою підвищення якості здійснення ними представництва інтересів держави в суді, позивача звільнено із займаної посади керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області. Позивач вважає, що рішення Генеральної прокуратури України про звільнення з адміністративної посади та прокуратури Запорізької області, є незаконним, оскільки прийняте всупереч повноважень та у спосіб, що не передбачений Конституцією та законами України, є не обґрунтованим. На думку позивача у прокурора області відсутні повноваження щодо призначення службових розслідувань (перевірок). Приводом проведення службової перевірки стосовно позивача стало Рішення оперативної наради при прокурорі області №27 від 02.03.2017, у п.2 якого зазначено про необхідність призначення службової перевірки за фактом неналежного виконання керівником Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_1 службових обов`язків. Зазначає, що передбачені законом вимоги щодо необхідних рекомендації Ради прокурорів України про звільнення позивача з адміністративної посади керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, як він вважає, не надавались. Оскаржуваний наказ прийнятий за наслідками розгляду подання прокурора Запорізької області №11-585вих-17 від 02.03.2017 про звільнення із займаної посади керівника Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_1 в порядку дисциплінарного провадження. Застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення прямо суперечать вимогам Закону України "Про прокуратуру", оскільки стаття 49, яка передбачає такий вид стягнення, відповідно до абз.3 п.1 розділу XII Прикінцевих положень вищевказаного Закону, набирає чинності з 15 квітня 2017 року. Отже, на думку позивача Наказ №55 від 24.03.2017 прийнятий усупереч повноважень та у спосіб, що не передбачений Конституцією та законами України. Викладені у Наказі №55 від 24.03.2017 висновки про те, що керівником Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_1 усупереч п.2 ч.1 ст.13 Закону України "Про прокуратуру" не вжито належних заходів щодо організації діяльності місцевої прокуратури з питань нагляду у кримінальному провадженні органами Національної поліції, представництва інтересів держави в суді та захисту при виконанні судових рішень, а також роботи з ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, статистики та її аналізу, а виявлені перевіркою порушення і недоліки мають непоодинокий характер, є наслідком відсутності організуючої ролі керівника Токмацької місцевої прокуратури у спрямуванні діяльності очолюваного колективу на виконання завдань і функцій, передбачених Законом України "Про прокуратуру" є, на думку позивача, необґрунтованими, зробленими без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та упередженими.
1.5.          Також, 11.10.2021 позивач надав суду відповідь на відзив, у якій вказує, що оскаржуваний наказ не відповідає критеріям рішення суб`єкта владних повноважень. Також зазначає, що в матеріалах справи наявна копія наказу прокурора Запорізької області від 13.03.2017 №9дк, відповідно до якого притягнуто до відповідальності у вигляді догани першого заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_2 , який відповідав за ділянку роботи, щодо якої визнано невиконання позивачем належним чином своїх обов`язків.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
2.1.          Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 р., у задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі.
2.2.          Постановою Верховного Суду від 05 листопада 2019 р. постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 р. скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
2.3.          Підставою направлення справи на новий розгляд Суд вказав на те, що під час розгляду справи суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку поясненням позивача, що порушення, які були виявлені під час проведення перевірки, є незаконними та є такими, що не відповідають нормам Законодавства, обмежилися тим, що зазначили про наявність його пояснень (які були надані під час проведення перевірки), відповідно до яких він підтвердив наявність порушень та послалися на той факт, що у судовому засіданні позивач не заперечував проти надання таких пояснень. При цьому суди не надали оцінку всім аргументам позивача, які були наведені в позовній заяві та апеляційній скарзі, не повно та не всебічно з`ясували обставини справи, що призвело до порушення вимоги щодо обґрунтованості судового рішення.
2.4.          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 р., яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 р.  позовні вимоги задоволено частково. 
2.5.          Суд визнав протиправним та скасував наказ Генерального прокурора України №55к від 24 березня 2017 р. «Про звільнення ОСОБА_1 з адміністративної посади». 
2.6.          У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
2.7.          Постановою Верховного Суду від 10 серпня 2021 р. рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 р. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 р. у справі № 808/944/17 (СН/280/73/19) скасовано та направлено справу на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.
2.8.          Підставою направлення справи на новий розгляд Суд вказав про  обґрунтованість доводів відповідача про те, що судами попередніх інстанцій надано вибіркову оцінку окремим фактам, досліджуючи лише обставини, на які звернуто увагу позивачем, тому зроблені судами висновки, на думку відповідачів, не узгоджуються з приписами нормативних засад організації діяльності органів прокуратури. Також Суд зауважив, що судами попередніх інстанцій надано оцінку лише частині встановлених порушень під час проведення службової перевірки відносно позивача. В той час як інші порушення, встановленні прокуратурою Запорізької області залишилися поза увагою судів попередніх інстанцій, так зокрема щодо не забезпечення належної організації контролю за об`єктивним відображенням в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей щодо кримінальних правопорушень, осіб, які їх вчинили, та прийнятих під час досудового розслідування процесуальних рішень, контролю ведення та аналізу статистичних даних, тощо.
2.9.          Ухвалою від 29 вересня 2021 р. задоволено заяву позивача про часткову відмову від позову та закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу прокурора Запорізької області від 02 березня 2017 р. № 40 "Про утворення комісії для проведення службової перевірки стосовно керівника Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_1 ", стягнення з Генеральної прокуратури України та прокуратури Запорізької області солідарно моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн. 
2.10.          Суд ухвалив здійснювати в подальшому розгляд справи за позовною вимогою про визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора України від 24 березня 2017 р. № 55к "Про звільнення ОСОБА_1 з адміністративної посади" та поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області.
2.11.          Ухвалою суду від 29.09.2021 у задоволенні заяви позивача про прийняття до розгляду позовних вимог про поновлення позивача на посаді, що є рівнозначною посаді, з якої було звільнено позивача; про стягнення з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 25.03.2017 та по дату прийняття судом рішення про поновлення на посаді; про допущення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та присудження виплат середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць відмовлено.
2.12.          Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.10.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
2.13.          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 р., залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
2.14.          Також рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
2.15.          Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності спірного наказу, який прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про прокуратуру".
ІІІ. Касаційне оскарження
3.          Не погоджуючись з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач звернувся із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову повністю. 
4.          На обґрунтування підстави оскарження позивач зазначив пункти 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
IV. Установлені судами фактичні обставини справи
5.          Наказом прокурора Запорізької області від 06 лютого 2017 року № 23 на виконання пункту 3.1 Плану першочергових заходів на І квартал 2017 року, з 14 по 17 лютого 2017 року в Токмацькій місцевій прокуратурі прокуратурою Запорізької області проведено перевірку стану організації нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні органами Національної поліції, діяльності щодо представництва інтересів держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень, а також роботи з ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, статистики та її аналізу.
6.          Результати вказаної перевірки обговорені 02 березня 2017 року на оперативній нараді при прокуророві Запорізької області за участю ОСОБА_1 , як керівника Токмацької місцевої прокуратури, його заступників, про що свідчить Протокол № 27.
7.          На оперативній нараді при прокуророві Запорізької області згідно з протоколом від 02 березня 2017 року № 27 прийнято рішення:
«За фактом неналежного виконання керівником Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_1 службових обов`язків із загальної організації нагляду у кримінальному провадженні органами Національної поліції, діяльності щодо представництва інтересів держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень, а також з організації контролю за об`єктивним відображенням у Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей щодо кримінальних правопорушень, осіб, які їх учинили, та прийнятих під час досудового розслідування процесуальних рішень, контролю ведення та аналізу статистичних даних призначити службову перевірку. Відділу роботи з кадрами до 3 березня 2017 року підготувати наказ з цього питання;
8.          На час проведення службової перевірки ініціювати перед Генеральним прокурором України відсторонення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків на адміністративній посаді керівника Токмацької місцевої прокуратури;
9.          Відділу роботи з кадрами до 3 березня 2017 року підготувати лист з цього питання та до 03 березня 2017 року підготувати Генеральному прокурору України подання про звільнення ОСОБА_1 з адміністративної посади керівника Токмацької місцевої прокуратури…».
10.          Відповідно до наказу прокурора Запорізької області від 02 березня 2017 року № 40 утворена комісія для проведення службової перевірки стосовно керівника Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_1 . Висновок про результати службової перевірки стосовно керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області радника юстиції ОСОБА_1 було затверджено 09 березня 2017 року прокурором Запорізької області.
11.          02 березня 2017 року прокурор Запорізької області вніс подання № 11-585вих-17 про звільнення із займаної посади керівника Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_1 в порядку дисциплінарного провадження.
12.          Наказом Генерального прокурора України від 24 березня 2017 року №55 зазначено: «… Прокуратурою Запорізької області відповідно до плану першочергових заходів прокуратури області на І квартал 2017 року з 14 по 17 лютого 2017 року проведено перевірку стану організації роботи з окремих напрямів діяльності в Токмацькій місцевій прокуратурі. Установлено, що керівником Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_1 усупереч вимогам пункту 2 частини першої статті 13 Закону України «Про прокуратуру» не вжито належних заходів щодо організації діяльності місцевої прокуратури з питань нагляду у кримінальному провадженні органами Національної поліції, представництва інтересів держави в суді та захисту при виконанні судових рішень, а також роботи з ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, статистики та її аналізу. Виявлені перевіркою порушення і недоліки, які мають непоодинокий характер, є наслідком відсутності організуючої ролі керівника Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_1 у спрямуванні діяльності очолюваного колективу на виконання завдань і функцій, передбачених Законом України «Про прокуратуру» … Керівник Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_1 допускав аналогічні порушення і раніше, за що наказом прокурора Запорізької області від 11 січня 2017 року № 1дк йому оголошено догану. Однак належних висновків після накладення дисциплінарного стягнення ним не зроблено. На підставі викладеного, керуючись частиною другою статті 9, пунктом 3 частини першої статті 41 та пунктом 5-1 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру", НАКАЗУЮ: 1.За неналежне виконання посадових обов`язків керівника місцевої прокуратури, що виразилось у неналежній організації діяльності місцевої прокуратури з питань нагляду у кримінальному провадженні органами Національної поліції, представництва інтересів держави в суді та захисту при виконанні судових рішень, незабезпеченні контролю за веденням та аналізом статистичних даних, інформаційно-аналітичним забезпеченням прокурорів з метою підвищення якості здійснення ними представництва інтересів держави в суді радника юстиції ОСОБА_1 звільнити із займаної посади керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області». 
13.          Позивач, вважаючи цей наказ та своє звільнення протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування.
14.          Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, систему прокуратури України, а також порядок звільнення прокурора з посади, припинення, зупинення його повноважень на посаді визначено Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1697-VII).
15.          Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 3 Закону № 1697-VII діяльність прокуратури ґрунтується на засадах, зокрема, верховенства права та визнання людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю; законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.
16.          Згідно з частиною другою статті 9 Закону № 1697-VII генеральний прокурор України видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України.
17.          За приписами пункту 3 частини першої статті 41 Закону № 1697-VII звільнення прокурора з адміністративної посади, передбаченої пунктами 2, 3, 6-8, 11 частини першої статті 39 цього Закону, здійснюється Генеральним прокурором України за рекомендацією Ради прокурорів України, зокрема з підстав неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади.
18.          Стаття 43 Закону № 1697-VII визначає підстави для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.
19.          Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 1697-VII вказаної статті прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав:
1)          невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків;
2)          необґрунтоване зволікання з розглядом звернення;
3)          розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень;
4)          порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру;
5)          вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;
6)          систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики;
7)          порушення правил внутрішнього службового розпорядку;
8)          втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення;
9)          публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.
20.          За приписами пункту 2 частини першої статті 11 Закону № 1697-VII керівник регіональної прокуратури: організовує діяльність регіональної прокуратури.
21.          Керівник регіональної прокуратури видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень (частина друга статті 11 Закону № 1697-VII).
VI. Позиція Верховного Суду
22.          Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та/або апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
23.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
24.          Підставою звернення з касаційною скаргою зазначено пункти 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
25.          Як на підставу касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій скаржник посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій частини другої статті 9, пункту 3 частини першої статті 41 та пунктом 5-1 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII ) та абзацу 2 ч. 2 статті 77, статті 242, п.1 ч. 4 ст. 328 КАС України, а також порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.
26.          Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи питання щодо правильності застосування цими судами норм чинного законодавства, Верховний Суд виходить з такого. 
27.          Предметом оскарження у цій справі є наказ Генерального прокурора України від 24 березня 2017 року № 55к "Про звільнення ОСОБА_1 з адміністративної посади".
28.          Цей наказ оскаржується позивачем, оскільки, на його думку, є таким, що прийнятий без урахування всіх обставин та необгрунтовано, без достатніх правових підстав.
29.          Зміст касаційної скарги фактично зводиться до висвітлення позивачем доводів про те, що під час звільнення його з адміністративної посади відповідачі не дотримались приписів Закону України «Про прокуратуру», а суди попередніх інстанцій під час розгляду справи неправильно застосували ці норми.
30.          Норми матеріального права, про відсутність правового висновку Верховного Суду стосовно застосування яких позивач зазначив у касаційній скарзі, визначають повноваження Генерального прокурора, а також порядок звільнення прокурора з адміністративної посади та припинення його повноважень на цій посаді.
31.          З огляду на вказане Верховний Суд зазначає про таке.
32.          Вказана справа розглядалась втретє після повторного її направлення Верховним Судом на новий розгляд.
33.          Суди попередніх інстанцій взяли до уваги, що судові рішення, які постановлялись у цій справі, двічі переглядались в касаційному порядку. 
34.          Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій Верховний Суд у постанові від 05 листопада 2019 р. надав оцінку обґрунтування процедурі призначення перевірки стосовно позивача, її проведення та прийняття наказів, відповідно до яких позивач був звільнений. Крім того, була надана оцінка правильності застосування норм матеріального права, а саме норм Закону «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII. У зв`язку з цим зазначені обставини не підлягали дослідженню судами під час нового розгляду адміністративної справи (пункт 52). 
35.          У постанові від 10 серпня 2021 р. Верховний Суд також послався на зазначений висновок (пункт 11), не ставлячи його під сумнів, не зобов`язуючи при новому розгляді справи суд першої інстанції здійснити перевірку дотримання відповідачами цієї процедури.
36.          Отже, враховуючи зазначений висновок суду касаційної інстанції перевірка судами попередніх інстанцій при новому розгляді справи доводів позивача в частині порушення процедури його звільнення судами  не здійснювалась. 
37.          За цих обставин Верховний Суд зазначає про необгрунтованість доводів касаційної скарги у вказаній частині, оскільки вони спростовуються постановою Верховного Суду від 05 листопада 2019 р.
38.          При цьому Верховний Суд звертає увагу на те, що у постанові від 10 серпня 2021 р. Верховний Суд вказав на те, що для правильного вирішення цієї справи необхідним є встановлення обставин та надання оцінки порушенням, виявленим під час проведення службової перевірки стосовно позивача, зокрема щодо не забезпечення належної організації контролю за об`єктивним відображенням в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей щодо кримінальних правопорушень, осіб, які їх вчинили, та прийнятих під час досудового розслідування процесуальних рішень, контролю ведення та аналізу статистичних даних, тощо (пункт 46).
39.          Отже, суди попередніх інстанцій мали обов`язок перевірити наявність та достатність підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення  із займаної посади.
40.          Виконуючи вказане суди попередніх інстанцій дослідили матеріали службової перевірки та встановили, що наказом прокурора Запорізької області від 11.01.2017 № 1дк керівника Токмацької місцевої прокуратури Свистуна Олександра В`ячеславовича було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за грубі порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», КПК України та наказів Генерального прокурора України від 19.12.2012 №4гн «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» та від 16.10.2015 № 275 «Про організацію діяльності органів прокуратури з питань ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, статистики та її аналізу».
41.          Також суди встановили, що у лютому 2017 року прокуратурою області у Токмацькій місцевій прокуратурі проведено перевірку стану організації нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні органами Національної поліції, діяльності щодо представництва інтересів держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень, а також роботи з ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, статистики та її аналізу. За результатами перевірки виявлені факти, які свідчать про відсутність дієвого контролю з боку керівника місцевої прокуратури за роботою підлеглих працівників, незабезпечення ефективного процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, що розслідуються піднаглядними територіальними органами поліції, чим грубо порушено вимоги ст. ст. 2, 7, 9, 28 КПК України.
42.          Зокрема, суди встановили наявність належних та допустимих доказів того, що у низці кримінальних проваджень ані слідчим, ані процесуальним керівником належне досудове розслідування не забезпечено. Відомості про можливу причетність до скоєння злочину конкретної особи не перевірено. Матеріали кримінального провадження не містять довідки про причину смерті та висновку судово-медичної експертизи. Не призначена судово-імунологічна експертиза за речовиною бурого кольору, вилученою під час огляду місця події не встановлено та не вилучено знаряддя злочину. Ініціативні рапорти оперативного підрозділу про необхідність проведення негласних слідчих розшукових дій відносно певних осіб слідчим і процесуальним керівником проігноровані. Вказівки процесуального керівника про проведення конкретних слідчих дій відсутні. Слідчі дії не проводяться, а особи до кримінальної відповідальності не притягуються. Крім того, не організовано ефективного процесуального керівництва у кримінальних провадженнях за фактами пограбувань громадян та викрадення майна, у яких досудове розслідування зведено лише до формального допиту потерпілого та направлення доручень оперативним підрозділам .
43.          За відсутності належного контролю з боку керівника Токмацької місцевої прокуратури Свистуна Олександра В`ячеславовича за діями своїх підлеглих наявні випадки необґрунтованого непогодження процесуальними керівниками письмових повідомлень про підозру з посиланням на непередбачені чинним кримінальним процесуальним законодавством підстави. Зокрема, у 14 кримінальних провадженнях за фактами незаконного зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом за ст. 249 КК України, які розпочаті за фактами затримання конкретних осіб із знаряддями лову та у більшості випадків із виловленою рибою, питання про притягнення винних осіб до відповідальності (кримінальної чи адміністративної) тривалий час не вирішується. Всі 14 кримінальних проваджень розслідуються понад півроку, а 11 з них понад рік.
44.          Також, суди попередніх інстанцій встановили, що у поданні про звільнення ОСОБА_1 вказується, що ним не контролюється діяльність державних обвинувачів, які, при правильній позиції у судових дебатах, не виявляють принциповість, а погоджуються з рішенням суду про незастосування додаткового покарання, та як приклади наводяться відповідні вироки.
45.          Крім цього, суди встановили, що за результатами перевірки виявлено, що у 2017 році Токмацькою місцевою прокуратурою до суду не пред`явлено жодного позову, заяви на захист інтересів держави.
46.          Також, на порушення п. 4-2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про прокуратуру», п. 3 указаного наказу Генерального прокурора України керівником Токмацької місцевої прокуратури належним чином не організовано інформаційно-аналітичне забезпечення прокурорів з метою підвищення якості здійснення ними представництва інтересів держави в суді. У Токмацькій місцевій прокуратурі належним чином не опрацьовується інформаційно-аналітична документація за пріоритетними напрямками роботи: у земельній та бюджетній сферах, з питань захисту комунальної власності, а у Вільнянському та Оріхівському відділах інформаційно-аналітичне забезпечення за окремими напрямками роботи взагалі відсутнє.
47.          З огляду на встановлені судами обставини Верховний Суд бере до уваги таке.
48.          Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про прокуратуру» до повноважень керівника місцевої прокуратури належить організація роботи місцевої прокуратури.
49.          Відповідно до п. 1.1 наказу «Про розподіл обов`язків між працівниками Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області» від 31.10.2016 № 17 за керівником Токмацької місцевої прокуратури Свистуном Олександром В`ячеславовичем закріплено загальну організацію роботи з представництва в суді інтересів держави у випадках, визначених законом та наказом Генерального прокурора України «Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень» від 28.05.2015 №6гн.
50.          За таких обставин Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій правильно визнали обґрунтованими, чіткими та конкретними доводи відповідача щодо неналежного виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, оскільки останнім заходів, спрямованих на усунення встановлених попередньою перевіркою порушень, не вжито, належну організацію нагляду у кримінальному провадженні не забезпечено, контроль за роботою підлеглих осіб не здійснено.  Суди також правильно врахували, що у поданні про звільнення позивача, окрім переліченого вище, вказані інші порушення позивачем вимог наказів, якими він мав керуватися під час перебування на посаді та зазначено, які конкретні негативні наслідки мали такі порушення.
51.          Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що виявлені під час перевірки порушення в роботі Токмацької місцевої прокуратури є наслідком відсутності належного керівництва прокуратурою і доводи позивача про те, що він не мав достатнього часу для належної організації роботи є необгрунтованими.
52.          За цих обставин Верховний Суд вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій про те, що спірний наказ є таким, що відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, є правомірним та підстави для його скасування відсутні.
53.          Верховний Суд констатує правильність висновку судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.
54.          Отже, Верховний Суд резюмує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із дотримання норм матеріального та процесуального права.
55.          Щодо доводів касаційної скарги про неповне з`ясування судами попередніх інстанцій всіх обставин справи, які мають значення для її вирішення, що стало підставою для скасування попередніх судових рішень у цій справі та направлення справи на новий судовий розгляд, Верховний Суд вважає такі доводи безпідставними та такими, що суперечать наявним у матеріалах справи доказам та змісту оскаржуваних судових рішень.
56.          За  таких обставин означені доводи позивача фактично свідчать про його незгоду з наданою судами оцінкою обставин справи та результатом її вирішення, а також про наявність у нього власної суб`єктивної думки стосовно вказаного.
57.          Крім цього, Верховний Суд зазначає про безпідставність доводів позивача про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права у частині розгляду справи за його відсутності, оскільки апеляційний розгляд здійснено судом апеляційної інстанції у порядку письмового провадження відповідно до правил статті 311 КАС України, про що позивача повідомлено належним чином.
58.          Щодо доводів позивача про відсутність підстав для передання цієї справи на розгляд раніше визначеному суду і наявність у такому випадку підстав для відводу, оскільки суд не може брати повторно участь у новому розгляді справи, Верховний Суд зазначає про помилковість таких доводів останнього та те, що вони не грунтуються на законі, оскільки у спірних правовідносинах суд розглядав різні вимоги позову в межах однієї справи.  
Висновок за результатами розгляду касаційної скарги.
59.          Отже, доводи касаційної скарги, які були підставою відкриття касаційного провадження, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду.
60.          За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів першої та  апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір відповідно до норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у судових рішеннях повно і всебічно з?ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
61.          Крім цього, у контексті оцінки решти доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
62.          Колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, оскільки за правилами Кодексу адміністративного судочинства України об?єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
63.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
64.          За змістом частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
65.          Таким чином, відповідно до повноважень, наданих статтею 349 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року та рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року залишити без задоволення. 
2.          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року та рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у цій справі залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                   О. А. Губська

Судді                                                                                                М.В. Білак

                                                                                  Ж.М. Мельник-Томенко