Справа № 161/15206/22 	Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М. 	
Провадження № 22-ц/802/511/23  	  Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
25 липня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,
секретар Черняк О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2023 року,- 
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи позов тим, що перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2015 по 02.09.2020. За час перебування в шлюбі, 22.09.2016 на ім`я відповідача було укладено договір про будівництво житла, відповідно до якого ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» зобов`язався збудувати і передати замовнику житло, а саме: однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 475600 грн. На виконання умов договору, за спільні кошти подружжя, було сплачено ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» 484880 грн.
За її згодою, як дружини, 12.10.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» було укладено договір уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016, відповідно до якого ОСОБА_3 набула права і обов`язки першого замовника за договором про будівництво житла та зобов`язувалась компенсувати відповідачу кошти в розмірі 484880 грн., сплачені ОСОБА_2 .
Постановою Волинського апеляційного суду від 05.07.2002 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 484880 грн. заборгованості за договором від 12.10.2017 уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016.
Вважає, що має право вимоги компенсації грошових коштів за житло, яке було збудоване на підставі договору про будівництво житла, що був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї та за спільні кошти та об`єктом спільної сумісної власності та просила суд визнати грошові кошти в розмірі 484880 грн. за договором від 12.10.2017 уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536», спільним майном подружжя; стягнути з відповідача в її користь частину грошових коштів за договором від 12.10.2017 уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536», а саме 242440 грн.; стягнути судові витрати по справі.
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 23 березня 2023 року позов задоволено.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину грошових коштів в розмірі 242440 грн. за договором про будівництво від 22 вересня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Луцьксантехмонтаж № 536».
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2424 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.
Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду від 07 червня 2023 року доповнено резолютивну частину рішення суду від 23 березня 2023 року абзацом: «визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 484880 грн за договором від 12.10.2017 уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016, укладеного між ОСОБА_2 та «Луцьксантехмонтаж № 536». 
В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову в позові про стягнення коштів.
Зазначає, що на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 484880 грн., які вона зобов`язана була сплатити йому у зв`язку з укладеним договором про уступку прав і обов`язків за договором будівництва житла, кошти йому не сплачені, рішення перебуває на примусовому виконанні, а тому в його розпорядженні спільні сумісні кошти відсутні.
Рішення суду в частині визнання коштів спільною сумісною власністю не оскаржувалось.
В судове засідання учасники справи не з`явились, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у даній справі є 25.07.2023, тобто, дата складення повного судового рішення.
Представник позивача О.Макара подала заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 07.08.2015 по 02.09.2020 перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду від 02.09.2020, яке набрало законної сили (а.с. 8).
За час перебування у шлюбі, 22.09.2016, між ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» та ОСОБА_2 укладено договір про будівництво житла, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_2 ) загальною площею - 41 кв.м. На виконання умов вказаного договору, відповідач сплатив виконавцю вартість наданих послуг з будівництва житла в сумі 484880 грн. Зазначені обставини встановлені судовим рішенням від 05.07.2022, яке набрало законної сили, а тому в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають (а.с. 12-14).
В подальшому, 12.10.2017 між ОСОБА_2 (цедентом), ОСОБА_3 (набувачем) та ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» (боржником) укладено договір уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016, зазначеного вище (а.с. 15).
Відповідно до п.п.1,3,7 вказаного договору, цедент передав, а набувач прийняв на себе права і обов`язки першого за договором про будівництво житла від 22.09.2016, укладеного між цедентом і боржником, за уступку права вимоги набувач компенсує цеденту кошти в розмірі 484880 грн., які були сплачені цедентом боржнику на виконання своїх зобов`язань за договором про будівництво житла, будь-якої винагороди за уступку вимоги за цим договором цедент не отримує. Право вимоги засноване на підставі договору про будівництво житла (а.с. 15).
Окрім того, 12.10.2017 ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» передав, а ОСОБА_3 прийняла на підставі договору про будівництво житла однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ). Однак, кошти за договором від 12.10.2017 року не сплатила.
Постановою Волинського апеляційного суду від 05.07.2022, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.04.2022 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасовано, ухвалено нове рішення, яким вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 484880 грн. заборгованості за договором від 12.10.2017 уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016 та судові витрати по справі (а.с. 12-14).
На виконання вказаного рішення суду Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 03.08.2022 видано виконавчий лист №161/13907/21, який перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Капітана М.В. (а.с. 31а-32).
Судом першої інстанції встановлено, що жодної суми із грошових коштів, стягнутих на користь ОСОБА_2 на підставі рішення суду, останньому не виплачено.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Встановивши, що майнові права на об`єкт будівництва на загальну суму 484880 грн., а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , набуті ОСОБА_2 під час перебування у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу за згодою ОСОБА_1 ці права були відчужені, суд дійшов правильного висновку про визнання об`єктом спільної сумісної власності коштів на загальну суму 484880 грн. за договором від 12.10.2017 уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016, укладеного між ОСОБА_2 та «Луцьксантехмонтаж № 536». 
Водночас, постановивши про стягнення частини цих коштів з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд першої інстанції не врахував, що ці кошти відсутні у відповідача в натурі, оскільки постанова апеляційного суду Волинської області про стягнення з ОСОБА_3 , як набувача за договором про відступлення права і обов`язків про будівництво житла на користь ОСОБА_2 суми 484880 грн. не виконана , кошти йому не сплачені, отже відсутні у нього на час звернення позивачки з даним позовом до суду.
Додатково необхідно звернути уваги на суперечливі пояснення позивачки ОСОБА_1 , яка у справі № 161/13907/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів послідовно та детально пояснила про сплату саме їй, ОСОБА_1 матір`ю ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 484880 грн. 
Оскільки грошових коштів у сумі 484880 грн. відповідачу ОСОБА_2 не виплачено боржником за договором ОСОБА_3 , підстави для стягнення з останнього на даний час частини коштів на користь колишньої дружини ОСОБА_1 відсутні виходячи з приписів частини 4 статті 542 ЦК України, якою передбачено обов`язок солідарного кредитора передати належне кожному з решти кредиторів лише після одержання виконання від боржника. 
Відповідно до приписів частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною 2 цієї статті, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Ураховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку , що рішення Луцького міськрайонного суду від 22 березня 2023 року в частині стягнення коштів та судових витрат належить скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в позові на підставі статті 376 ЦК України, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.
В решті рішення суду залишити без змін.
На підставі статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3636.60 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду від 22 березня 2023 року в частині стягнення коштів та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частини грошових коштів у розмірі коштів розмірі 242440 (двісті сорок дві тисячі чотириста сорок) грн. за договором про будівництво від 22 вересня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Луцьксантехмонтаж № 536».
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3636,60 рн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови апеляційного суду.

Головуючий

Судді: