ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" червня 2023 р.           Справа№ 911/1001/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Скрипки  І.М.
суддів:            Тищенко А.І. 
          Михальської Ю.Б. 
 
при секретарі судового засідання Репіковій З.А.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 29.06.2023
розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Фізичної особи-підприємця Коширенкова Семена Вячеславовича (вх.№09.1.04.2/3146/23 від 01.05.2023 Північного апеляційного господарського суду)  на ухвалу Господарського суду Київської області від 07.04.2023 за заявою про забезпечення позову
у справі № 911/1001/23 (суддя Бацуца В.М.) 
за позовом             Фізичної особи-підприємця Коширенкова Семена Вячеславовича 
до                 Української міської ради 
про             визнання недійсним та скасування рішення міської ради
В судовому засіданні 29.06.2023 відповідно до ст.ст.  240,  283 ГПК України  оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
                                                                                                                   ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.04.2023 у справі №911/1001/23 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач 17.04.2023 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову. 
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного.
- заявник не згоден з висновками сдуу, що ним не було надано усіх належних, допустимих та достатніх доказів, що б підтверджували наявність саме станом на момент розгляду заяви обставин, передбачених ст..136 ГПК України, необхідних для забезпечення позову, а саме, яким чином невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду;
- позивач не зможе захистити свої права в межах одного цього судового провадження за поданим позовом без нових звернень до суду, оскільки, якщо між відповідачем та ТОВ «Серпень-Груп» буде укладений договір оренди на підставі оспорюваного рішення, то у випадку задоволення заявлених позовних вимог у цій справі, позивач буде змушений звертатись до суду з вимогами про визнання недійсним або розірвання такого договору з іншим позовом;
- заявник не погоджується з позицією суду про не співрозмірність заходів забезпечення позову предмету позову, оскільки  позовною вимогою є скасування рішення про передачу в оренду земельної ділянки, захід спрямований на заборону такої передачі є повністю спів мірним із заявленими позивачем вимогами, так як на земельній ділянці, що передається ТОВ «Серпень-Груп», знаходиться нерухоме майно, яке на праві власності належить позивачеві і це право буде суттєво обмежене у випадку укладення між відповідачем та ТОВ «Серпень-Груп» договору оренди земельної ділянки. В свою чергу застосування такого заходу забезпечення позову не призведе до негативних наслідків для відповідача, як власника цієї земельної ділянки. Вказаний захід забезпечення позову не змінює майновий стан відповідача, майно залишається у відповідача, не встановлюються заборони на користування та розпорядження цим майном. Способом забезпечення позову є виключно заборона вчиняти дію, а саме укладати договір оренди на спірну земельну ділянку, відносно якої відповідач, на думку апелянта, прийняв незаконне та протиправне рішення, до завершення розгляду справи судом;
- до позову надані докази, які підтверджують відсутність правових підстав для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення щодо передачі ТОВ «Серпень-Груп» земельної ділянки в оренду без проведення земельних торгів.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 01.05.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.
Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2023 витребувано у Господарського суду Київської області         матеріали справи №911/1001/23.
Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Коширенкова Семена Вячеславовича (вх.№09.1.04.2/3146/23 від 01.05.2023 Північного апеляційного господарського суду) на ухвалу Господарського суду Київської області від 07.04.2023 за заявою про забезпечення позову у справі № 911/1001/23     до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 911/1001/23.
Матеріали справи №911/1001/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2023 залишено апеляційну скаргу без руху з огляду на не надання доказів надсилання копії апеляційної скарги відповідачу. Надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.
25.05.2023 апелянтом до суду подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено докази направлення копії апеляційної скарги з додатками відповідачу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Коширенкова Семена Вячеславовича (вх.№09.1.04.2/3146/23 від 01.05.2023 Північного апеляційного господарського суду) на ухвалу Господарського суду Київської області від 07.04.2023 за заявою про забезпечення позову у справі № 911/1001/23 та призначено справу до розгляду на 29.06.2023.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заяви позивача про забезпечення позову.
Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі.
Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.
Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1  ст. 271 ГПК України  апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до  ст. 129 Конституції України  та ч. 1  ст. 74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів оскарження у справі, ФОП Коширенков С.В. звернувся в Господарський суд Київської області із позовом до Української міської ради про визнання недійсним та скасування рішення Української міської ради № 57 від 09.02.2023 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в користування на умовах оренди ТОВ  «Cерпень-груп»  земельної ділянки площею 0,1380 га, що розташована на території м.Українка Обухівського району Київської області по вул.Промисловій, для розміщення та експлуатації будівель та споруд річкового транспорту.
Також, одночасно із позовною заявою, до канцелярії суду від ФОП Коширенков С.В. надійшла заява б/н від 04.04.2023 р. про забезпечення позову та додані до неї матеріали, у якій він просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони Українській міській раді Обухівського району Київської області (ідентифікаційний код 35161509) укладати з Товариством з обмеженою відповідальністю «Серпень-груп» (ідентифікаційний код 31313963) договір оренди земельної ділянки площею 0,1380 га (кадастровий номер 32231510000:01:022:0006), що розташована на території м.Українка Обухівського району Київської області по вул.Промисловій, для розміщення і експлуатації будівель та споруд річкового транспорту, до винесення рішення по суті та набрання ним законної сили.
Свою заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що забезпечення позову є необхідним для належного захисту прав та інтересів позивача оскільки на оскаржуваній земельній ділянці площею 0,1380 га (кадастровий номер 32231510000:01:022:0006), що розташована на території м. Українка Обухівського району Київської області по вул. Промисловій, що передається ТОВ «Серпень-Груп», знаходиться нерухоме майно, яке на праві власності належить позивачеві і це право буде суттєво обмежене у випадку укладення між відповідачем та ТОВ «Серпень-Груп» договору оренди земельної ділянки, а також тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому позивач не зможе захистити свої права в межах одного цього судового провадження за поданим позовом без нових звернень до суду, оскільки, якщо між відповідачем та ТОВ «Серпень-Груп» буде укладений договір оренди на підставі оспорюваного рішення, то у випадку задоволення заявлених позовних вимог у цій справі, позивач буде вимушений звертатись до суду з вимогами про визнання недійсним або розірвання такого договору з іншим позовом.
Відповідно до  ст. 136 ГПК України  господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених  статтею 137 цього Кодексу  заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з ч. 1  ст. 137 ГПК України  позов забезпечується:
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;
6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;
7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Частиною 4  статті 137 ГПК України  передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У п. 1  постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову"  зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відмовляючи у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, місцевий господарський суд зазначив, що позивач не зазначив достатніх обставин та доказів їх підтвердження, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.
Забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду, який полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, мають тимчасовий характер і діють до закінчення розгляду справи по суті заявлених вимог.
За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до  ст.74 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.
Як вбачається із матеріалів справи, заявником у своїй заяві у відповідності до ч. 3 ст.  13, ч. 1 ст.  74, ст.  136 Господарського процесуального кодексу України  не було надано суду усіх належних, допустимих та достатніх доказів, що б підтверджували наявність саме станом на момент розгляду заяви обставин, передбачених  ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, необхідних для забезпечення позову, а саме, яким чином невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Окрім цього, предметом даного позову є вимога про визнання недійсним та скасування рішення Української міської ради № 57 від 09.02.2023 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в користування на умовах оренди ТОВ  «Cерпень-груп»  земельної ділянки площею 0,1380 га, що розташована на території м. Українка Обухівського району Київської області по вул. Промисловій, для розміщення та експлуатації будівель та споруд річкового транспорту, а тому вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу та ТОВ  «Cерпень-груп»  укладати договір оренди земельної ділянки площею 0,1380 га (кадастровий номер 32231510000:01:022:0006), що розташована на території м. Українка Обухівського району Київської області по вул. Промисловій, не стосується, не є співрозмірним, адекватним із предметом позову і спору у даній справі, оскільки виходить за межі предмету даного позову, - визнання недійсним та скасування рішення міської ради.
Отже,заявником жодним чином не доведено як саме невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом якого він звернувся до суду.
Оцінюючи в сукупності усі матеріали оскарження, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заяви Фізичної особи-підприємця Коширенкова Семена Вячеславовича про забезпечення позову у даній справі шляхом встановлення заборони Українській міській раді Обухівського району Київської області (ідентифікаційний код 35161509) укладати з Товариством з обмеженою відповідальністю «Серпень-груп» (ідентифікаційний код 31313963) договір оренди земельної ділянки площею 0,1380 га (кадастровий номер 32231510000:01:022:0006), що розташована на території м.Українка Обухівського району Київської області по вул.Промисловій, для розміщення і експлуатації будівель та споруд річкового транспорту, до винесення рішення по суті та набрання ним законної сили.
За встановлених обставин відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову жодним чином не може призвести до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті  ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч.1  ст. 74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1  ст. 77 ГПК України  обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).
За таких обставин решту аргументів позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття оскаржуваної ухвали у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Коширенкова Семена Вячеславовича про забезпечення позову.
Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
                                                         ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Коширенкова Семена Вячеславовича на ухвалу Господарського суду Київської області від 07.04.2023 у справі №911/1001/23 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 07.04.2023 у справі №911/1001/23 залишити без змін.
3. Матеріали справи №911/1001/23 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
                    Повний текст постанови складено    19.07.2023.
Головуючий суддя                                                            І.М. Скрипка 

Судді                                                                                А.І. Тищенко

                                                                                Ю.Б. Михальська