П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/1228/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Петричкович А.І. 
Суддя-доповідач -  Боровицький О. А.   
01 серпня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неповного нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" військовослужбовцю Збройних сил ОСОБА_1 ; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ, яким дозарахувати з 24.02.2022 року по 18 серпня 2022 року додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно довідок Військової частини НОМЕР_2 , військовослужбовці зведеної ремонтної роти, які проходять службу у Військовій частині НОМЕР_1 , зокрема, солдат ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), відповідно до: довідки №1357 від 01.06.2022 у період з 24.02 по 28.08, з 01.03 по 31.03.2022; довідки №1358 від 01.06.2022 у період з 01.04 по 30.04.2022; довідки №1377 від 01.06.2022 у період з 01.05 по 31.05.2022; довідки №1572 від 11.11.2022 у період з 01.06.2022 по 02.06.2022, з 13.06.2022 по 30.06.2022; довідки №1571 від 11.11.2022 у період з 01.07 по 31.07.2022; довідки №1570 від 11.11.2022 у період з 01.08 по 18.08.2022. Підставами вказані: розпорядження з логістичного забезпечення (бойові) оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", рапорти командира Військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь в бойових діях, журнали бойових дій Військової частини НОМЕР_1 .
Довідкою Військової частини НОМЕР_1 за №31 від 03.01.2023 наданій на запит адвоката констатовані розміри проведених виплат грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з лютого по грудень 2022 року (арк. спр. 18).
Міністром оборони України дано Окреме доручення за №112/в/29 від 23.06.2022, яким, зокрема, п.2 визначено, що на період дії воєнного стну військовослужбовцям ( у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах). Відповідно до п.4 цього доручення, також надано право керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24 лютого 2022 року.
Отже, відповідач фактично ставить під сумнів Окреме доручення Міністра оборони України і Довідки Військової частини НОМЕР_2 за підписом в тому числі начальника штабу - першого заступника командира оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " бригадного генерала ОСОБА_2 , покликаючись на телеграму №01/2022/ОКП/188/1436 дск за підписом цього ж бригадного генерала, чому суд дає критичну оцінку. Адже, ця телеграма підтверджує факт видачі довідок про безпосередню участь військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_4 представнику Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , а зміст її не заперечує законність виданих довідок. Тобто, за відсутності порушень у видачі позивачу довідок компетентним органом (не надано відповідачем доказів протиправності цих довідок), відповідач не мав жодних підстав їх не реалізовувати, і безпідставно з надуманих підстав ставити їх під сумнів, що відповідно підтверджує бездіяльність відповідача щодо цього. При цьому, відповідач не позбавлений права звернутися до правоохоронних органів, чи вищестоящого командира, якщо вважає незаконними дії осіб, які видали ці довідки або іншого (зміст, вказаних у довідках розпорядження з логістичного забезпечення (бойові), рапорти командира, інше)), що може вказувати на ознаки злочинів або порушень, які потрібно встановити, чого немає у цьому випадку.
Статтею 16 Закону України "Про Збройні Сили України" визначено, зокрема, що військовослужбовцям гарантується одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Залежно від характеру і умов службової діяльності військовослужбовцям Збройних Сил України можуть встановлюватися затверджені Кабінетом Міністрів України надбавки до видів забезпечення, передбачених цією статтею.
Згідно з п.1 постанови КМ України від 28 лютого 2022 року N 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168) установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач довів позовні вимоги, адже суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову не надав суду жодних доказів, які спростовують участь ОСОБА_1 у бойових діях, відповідно до довідок, які згідно з назвою в тому числі є бойовими, виданих Військовою частиною НОМЕР_2, що є підставою для видання наказу про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 гривень, згідно з Постановою №168 та відповідно є бездіяльністю відповідача щодо цього. Цей висновок суду, також підтверджується фактом не надання заперечень третьої особи про не участь у бойових діях чи навпаки з урахуванням виданих довідок, що суд вимагав ухвалою від 01.03.2023, яку Військова частина НОМЕР_2 отримала 27.03.2023 відповідно до листа відповідача за №1175 від 28.03.2022.
Згідно з ч. 1- 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч. 5, 7 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації виключно стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
З матеріалів справи встановлено, що позивач подав підтверджуючі докази надання правової допомоги, зокрема: договір про надання правової допомоги укладений 17.12.2022, Розрахунок гонорару за професійну правничу (правову) допомогу, в якому також зазначено перелік наданих послуг.
Суд вважає, що зазначення в описі робіт та розрахунку такого виду правничої допомоги як: ознайомлення з матеріалами (1000 грн) направлення адвокатського запиту та збір доказів (1000 грн) складання скарги в інтересах позивача (1000 грн), охоплюється поняттям "складання позову", тому суд вважає безпідставними ці витрати. Також, оскільки розгляд справи проводився за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, відсутні підстави для зазначення в розрахунку витрат гонорару адвоката за представництво в суді (1000 грн).
При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 2000 гривень у суді першої інстанції є співмірними зі складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягом послуг, тому підлягають стягненню з відповідача.
огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Шидловський В.Б.    Курко О. П.