Справа № 457/823/20                         Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І. 
Провадження № 22-ц/811/3032/22                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        25 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Гай О.О.
за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 19 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю. Позов мотивований тим, що він є співвласником квартирии АДРЕСА_1 (1/4 ідеальна частка). Іншими співвласниками є ОСОБА_1 , якій належить 2/4 частки, та ОСОБА_5 , якому належить 1/4 частка. Відповідачка ОСОБА_1 перешкоджає йому користуватись квартирою та створює неможливі умови для проживання у ній, в той час коли це є його єдиним житлом. Так на даний час він змушений проживати у кухні, оскільки відповідачка закрила вхід до інших кімнат і всі намагання туди потрапити закінчувались зверненням до правоохоронних органів. Будучи інвалідом 1 групи він змушений користуватись загальним туалетом, так як відповідачка не допускає його до ванної кімнати. В кімнаті, де він проживає, відсутні водопостачання, газопостачання та теплопостачання. Зазначає, що без його відома було проведено реконструкцію квартири та виготовлений технічний паспорт. На неодноразові прохання не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням щоразу отримував відмову відповідачки в агресивній формі і з метою врегулювання ситуації він звертався до Трускавецького ВП. Вважає, що відповідачка порушує його право користування житловим приміщенням. Просив усунути йому перешкоди у користуванні усіма приміщеннями квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_1 не чинити такі перешкоди.
Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 19.10.2022 позов задоволено.
Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_3 усіма приміщеннями квартири АДРЕСА_1 шляхом забезпечення вільного та безперешкодного доступу до житлових кімнат, кухні, ванної, туалету, лоджії, балкону.
Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: житловими кімнатами, кухнею, ванною, туалетом, лоджією, балконом.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що відповідачка за свої кошти облаштувала з однієї кімнати кухню, з частини лоджії зробила туалет і ванну. Таким чином, доступ до туалету відповідачки відбувається з її кухні на лоджію, потім з лоджії в туалет і ванну. Для позивача потрібно буде перетнути чотири пороги, що буде набагато складніше ніж користування туалетом на поверсі. Позивач вільно володіє та користується частиною спірної квартири, яка є більшою за розмір його частки у праві спільної часткової власності - кімната 16,2 кв.м, коридор 1,7 кв.м, балкон (розмір частки 1/4 від 60,6 кв.м = 15,15 кв.м). Розмір жилого приміщення, яким користується позивач відповідає вимогам ст.ст.47,48 Житлового кодексу України
Звертає увагу на те, що позивач в позовній заяві не вказує, яким чином мають бути усунуті перешкоди в користуванні ним іншими приміщеннями квартири. При цьому в судовому засіданні зазначив, що не має наміру відкривати міжкімнатні двері, щоб пройти до інших кімнат, так як не хоче, щоб відповідач мала доступ до його кімнати. ОСОБА_3 хоче мати доступ до вхідних дверей відповідачки (ключ), щоб користуватися її туалетом, який знаходиться на лоджії. Суд першої інстанції посилається на свідчення свідків, які зазначили що позивач не має доступу до інших приміщень квартири і що ці перешкоди йому створює ОСОБА_1 . Проте судом не взято до уваги покази цих же свідків ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ),які перебували в приміщенні, в якому проживає ОСОБА_3 , і зазначали, що двері між кімнатами загороджені диваном і закриті килимом з його боку. Вказує, що її син, ОСОБА_5 , повнолітній та є одним із співвласників квартири, користується тими ж приміщеннями, що й вона, в яких зберігає свої речі, однак його не було залучено до участі у розгляді даної справи.
Просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній, ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_4 заперечили проти задоволення скарги, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.
Згідно з статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Статтею 9 ЖК України визначені житлові права громадян, зокрема, частинами четвертою, п`ятою вказаної статті встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі статтею 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом.
В силу статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За правилами статті 150 ЖК України власник має право використовувати житлом для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні ним усіма приміщеннями квартири АДРЕСА_1 .
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач позбавлений можливості користування своєю часткою спірної квартири у зв`язку із вчиненням відповідачкою перешкод.
Однак міський суд не звернув увагу на те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 196791380 від 20.01.2020, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 в розмірі частки на підставі договору дарування від 30.12.2019 та частки на підставі рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22.05.2017; ОСОБА_5 в розмірі частки на підставі рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22.05.2017; ОСОБА_3 в розмірі частки на підставі свідоцтва про право власності від 21.03.1997 та рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22.05.2017.
При цьому, відповідачем у справі виступає лише ОСОБА_1 , якій належить 2/4 частки квартири. Інший співвласник, ОСОБА_5 - син ОСОБА_1 , якому належить частки квартири до розгляду справи не залучений. Отже, позов пред`явлений не до всіх належних відповідачів, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Відтак, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, вирішивши питання про права й обов`язки особи, яка не брала участі у справі.
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, рішення суду слід скасувати та постановити нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 19 жовтня 2022 року скасувати та постановити нову постанову.
У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 07.08.2023
Головуючий                                                        
Судді