ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023                                                  м. Дніпро                          Справа №  904/4217/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач), 
суддів: Чередка А.Є., Коваль Л.А., 
розглянувши у в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2023 у справі № 904/4217/22 (суддя Назаренко Н.Г.), повний текст рішення складено 23.01.2023
за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро 
до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
про стягнення плати за користування вагонами за договором про експлуатацію залізничної під`їзної колії у сумі 35200,32 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

В листопаді 2022 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення плати за користування вагонами за договором про експлуатацію залізничної під`їзної колії № ПР/М-17-2/14-744/НЮдч у сумі 35200,32 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № ПР/М-17-2/14-744/НЮдч «Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», яка примикає до станції Терни і Рядова Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 14.12.2017 та договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2023 по даній справі позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення плати за користування вагонами за договором про експлуатацію залізничної під`їзної колії у сумі 35200,32 грн - задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» 35200,32 грн - плати за користування вагонами та 2481,00 грн - витрат зі сплати судового збору.

2. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду та просить: скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення плати за користування вагонами у сумі 14409,96 грн з ПДВ і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована невідповідністю прийнятого судом першої інстанції рішення по справі вимогам ст. 236 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України).
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що як слідує з телеграмного розпорядження № ЦМ-13/693 від 05.04.2022, звільнення Замовника (Відповідача) від плати за користування вагонами за час дії комендантської години за місцезнаходженням станції призначення не залежить від будь-яких додаткових обставин, а є безумовною підставою для неврахування часу дії комендантської години в загальний час затримки вагонів та, відповідно, звільнення від плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за вказаний час.
На думку апелянта, сам факт наявності комендантської години є підставою      не враховувати його в загальний час затримки вагонів.
Суд першої інстанції помилково не врахував вимоги вказаного телеграмного розпорядження, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення в частині стягнення нарахованої позивачем плати за користування вагонами в сумі   14409,96 грн з ПДВ.
Відсутність актів загальної форми ГУ-23, які б засвідчували факт існування таких обставин (комендантської години), не спростовує факт існування самої комендантської години. Адже, факт існування комендантської години є загальновідомим. До того ж складання актів загальної форми для засвідчення факту існування комендантської години відповідно до вказаного телеграмного розпорядження є обов`язком позивача, а не відповідача. У свою чергу, відповідач невзмозі примусити працівників позивача складати такі акти.

3. Узагальнений виклад позиції позивача по справі (відзив на апеляційну скаргу).

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, а тому просить апеляційний господарський суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ПрАТ «Північний ГЗК»,                      а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Позивач наполягає на тому, що рішення правління AT «Українська залізниця» від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, який не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів та укладеного сторонами договору, а тому за відсутності складених залізницею актів про засвідчення відповідних обставин, а саме запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення, відсутні підстави не враховувати в час користування вагоном час комендантської години.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.12.2017 між ПАТ «Українська залізниця» (правонаступником якого є АТ «Українська залізниця») в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (залізниця) та ПрАТ «Північний ГЗК» (власник колії) укладено договір № ПР/М-17-2/14-744/НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ «Північний ГЗК» , яка примикає до станції Терни і Рядова регіональної філії «Придніпровська залізниця ПАТ «Укрзалізниця». 
Відповідно до п. 1 цього договору: згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, яка примикає до станції Терни стрілками №№ 2, 4, 6 у парній горловині станції та до Рядова - стрілкою № 8 до колії № VI станції Рядова. Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії. Межею під`їзної колії є знаки «Межа під`їзної колії», які встановлено по станції Терни біля:
- маневрового світлофору М10, розташованого на відстані 61,5 м від вістряка стрілки № 2 станції Терни;
- маневрового світлофору М8, розташованого на відстані 86,2 м від граничного стовпчика стрілки № 4 станції Терни;
- маневрового світлофору М6, розташованого на відстані 147,2 м від граничного стовпчика стрілки № 6 станції Терни; по станції Рядова біля вхідного світлофору - Чк, розташованого на відстані 500 м від вістряка стрілки № 8 станції Рядова.
Розгорнута довжина під`їзної колії складає 268700 погонних метрів (п. 2 договору).
Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України (п. 4 договору).
Відповідно до п. 5 договору здавання вагонів для під`їзної колії зі станції Терни, Рядова здійснюється:
- порожні хопери - через інтервал часу 2,0 години;
- порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів - через інтервал часу 2,5 години;
- вагони з небезпечними вантажами класу « 1ВМ» - не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання;
- інші вагони - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу  та багажу станції, нарочним прийомоздавальнику власника колії не пізніше, ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів, із реєстрацією у Книзі повідомлень форми ГУ-2. У разі здавання вагонів залізницею власнику колії за його згодою раніше встановленого інтервалу, передача вагонів здійснюється поза інтервалом.
Згідно з п. 6 договору вагони, що прибули на станцію Терни регіональної філії «Придніпровська залізниця» для ПрАТ «ПівнГЗК», подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції Терни, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії. Вагони, що прибули на станцію Рядова регіональної філії «Придніпровська залізниця» для ПрАТ «ПівнГЗК», подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 3А, 3Б, І, ІІ, 4, 5, VI, 7, 8, 9, 10 станції Рядова, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.
Про готовність вагонів до забирання власник колії повідомляє залізницю. Повідомлення передає начальник зміни цеху зовнішнього транспорту (диспетчер зміни, черговий по станції) або диспетчер виробничого відділу УЗТ по телефону відповідальному працівнику станції примикання залізниці не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 (п. 8 договору).
Середньодобова переробна спроможність вантажних фронтів становить:
- навантаження: ст. Навантажувальна (колія №3) - концентрат залізорудний -172пв; ст. Навантажувальна (колія №1) - концентрат залізорудний - 156пв;                   ст. Навантажувальна (колія №2) - концентрат залізорудний - 185пв;                                  ст. Навантажувальна (колія №6) - концентрат залізорудний - 143пв;                                 ст. Навантажувальна (колія №6) - окатиші - 222пв або 229хп; ст. Навантажувальна (колія №10) - окатиші - 236пв або 241хп; ст. Концентратна (колія № 19 або № 20) - окатиші - 243пв або 253хп;
- вивантаження: ст. Навантажувальна (к. № 8, вагоноперекидач) флюси, глина бентонітова - 216пв; ст. Навантажувальна (колія № 9)флюси 63хп; ст. Концентратна (колія № 18) флюси 67хп; ст. Концентратна (колія № 17, вагоноперекидач) глина бентонітова 188пв.
Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (п. 11 договору).
Для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів - 15,0 год. (п. 12 договору). 
Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється 0 км в обидва кінці (п. 13 договору). 
Відповідно до п. 14 договору власник колії сплачує залізниці: за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1); за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з правилами зберігання вантажів; інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії; згідно з діючими нормативними документами.
Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії «ЄРЦ».
У п. 19 сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 23.12.2017 до 23.12.2022 включно.
Частиною 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
В період з лютого по березень 2022 на під`їзну колію ПрАТ «Північний ГЗК» подавалися та забирались вагони.
Так, залізницею на адресу одержувача за накладними №№ 53403176, 45400686,45443629, 53457693, 45610342, 45628310 були прийняті порожні власні вагони №№ 58923178, 58923194, 58927484, 58927518, 58927609, 58929761.
По прибутті вагонів на станцію призначення Рядова, відповідно до п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами, вантажоодержувача було повідомлено про готовність подавання вагонів залізницею, про що зроблені відповідні записи в Книгах повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2. Утім, вагони що прибули на адресу ПрАТ «Північний ГЗК», своєчасно не забиралися останнім, про що складено Акти загальної форми ГУ-23 №№ 601, 602, 603, 708, 709.
Станцією призначення на підставі вищевказаних актів ф. ГУ-23 донарахована плата за користування вагонами №№ 58923178, 58923194, 58927484, 58927518 58929761, по акту ф. ГУ-23а № 2 ст. Вільногірськ нарахована плата за користування вагоном № 58929761 по відомості ф. ГУ-46 № 18079334, всього на загальну суму 35200,32 грн.
Дану відомість форми ГУ-46 відповідач підписав із зауваженнями, оскільки вагони не придатні під навантаження.
Заявлену до стягнення плату за користування вагонами у сумі 35200,32 грн відповідач не сплатив, що й стало причиною виникнення спору.

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції, а також мотиви відхилення судом доводів апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Пунктом 8 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організовується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України. Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.
При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту). Абзацом 2 п. 64 Статуту залізниць визначено, що для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії.
Взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. 
Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів) (абзаци 1, 4 п. 71 Статуту залізниць). Згідно зі ст. 6 Статуту залізниці України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.
Слід відзначити, що порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілісності та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.06.2018 у справі № 904/7360/17.
Відповідно до ст. 46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з  24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом. 
Статтею 119 Статуту визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами – суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
Отже, за період фактичного використання суб`єктами господарювання вагонів та/або контейнерів залізниці для перевезення вантажів вноситься плата; до періоду використання вагонів (контейнерів) включається час затримки (простою) вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. Звільнення від такої плати може мати місце лише у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці.
Відтак, при розгляді спору про стягнення залізницею плати за користування вагонами (контейнерами) до предмета доказування належить доведення позивачем належними, допустимими і достатніми доказами факту використання вагонів (контейнерів) для перевезення вантажів замовника послуг з перевезення у відповідний період, а у разі якщо мала місце затримка вагонів на станціях призначення і на підходах до них (якими можуть бути проміжні станції), в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження, - надання доказів того, що така затримка була спричинена саме з вини вантажоодержувача (власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства).
Плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини у сторони у зобов`язанні.
Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтранспорту України № 113 від 25.02.1999, пунктами 3, 6, 8-10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).
Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами. 
Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. 
Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій.
Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка є первинним документом бухгалтерського обліку.
Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.
Згідно з п. 8 Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки        (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). 
Термін безоплатного зберігання обчислюється: якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці - з моменту затримки.
Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника (п. 6 Правил користування вагонами і контейнерами).
Відповідно до п. 3 вказаних Правил, облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.
Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів (п. 12 Правил користування вагонами і контейнерами).
Розмір плати за користування вагонами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством (п. 14 Правил користування вагонами і контейнерами).
Згідно з п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порт, підприємства.
Пунктом 16 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, встановлено, що вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами:
а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;
б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;
в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі «Примітки» Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).
Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі «Примітки» відомості плати за користування вагонами (контейнерами).
Відповідно до всіх перелічених вимог станцією Рядова Придніпровської залізниці на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів нарахована плата за користування вагонами.
Згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
За умовами п. 2.7 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, для під`їзних колій, які обслуговуються власними локомотивами, порядок обслуговування контрагентів - підприємств, що мають у межах залізничної під`їзної колії іншого підприємства свої склади або колії, які до неї примикають, встановлюється договорами, що укладаються безпосередньо між контрагентом і підприємством, якому належить залізнична під`їзна колія, без участі залізниці. Відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентом несе підприємство, якому належить залізнична під`їзна колія.
Статтею 73 Статуту залізниць України встановлено, що порядок обслуговування контрагентів - підприємств, що мають у межах залізничної під`їзної колії іншого підприємства свої склади або залізничні колії, які до неї примикають, встановлюється договорами, що укладаються без участі залізниці, безпосередньо між контрагентами і підприємством, якому належить залізнична під`їзна колія. Відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентом, збереження вантажів та вагонів несе підприємство, якому належить залізнична під`їзна колія.
Відповідно до ст.ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, відповідно до ст. 31 Статуту залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач своєчасно подав відповідні вагони на приймально-здавальні колії ПрАТ «Північний ГЗК».
Відповідно до умов договору вагони, що прибули на станцію Терни регіональної філії «Придніпровська залізниця» для ПрАТ «ПівнГЗК», подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції Терни, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.
Вагони, що прибули на станцію Рядова Регіональної філії «Придніпровська залізниця» для ПрАТ «ПівнГЗК», подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 3А, 3Б, І, ІІ, 4, 5, VI, 7, 8, 9, 10 станції Рядова, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії (п. 6 договору про експлуатацію).
Завданням залізниці є доставляти вагони на адресу вантажоодержувача.
Відповідачем прийнято вагони і підписано пам`ятки із застереженням, що частина спірних вагонів не придатна в комерційному та технічному відношенні.
Підпунктом 2.1.1 п. 2 Інструкції для обліку наявності та ремонту несправних вагонів від 28.02.1995, затвердженої заступником Генерального директора Укрзалізниці, яка регламентує порядок обліку наявності несправних вагонів вантажного та пасажирського парку, пересилання їх на ремонт, випуск з ремонту, простоювання в несправному стані, відчеплення вагонів за технічним станом від поїздів та составів вагонів, передбачено наступне: несправним вважається вагон вантажного або пасажирського парку, непридатний за технічним станом для експлуатації, що не забезпечує безпеку руху, цілісність вантажів, нормальні умови перевезення пасажирів і не відповідає іншим вимогам Правил технічної експлуатації. Ці вагони мають бути забраковані і оформлені повідомленням на ремонт форми ВУ-23. 
Враховуючи те, що повідомлень на ремонт форми ВУ-23М сторонами не надано, відповідачем наявними матеріалами справи не доведена відсутність своєї вини у затримці вагонів.
Указом Президента України № 64/2022 «Про затвердження воєнного стану» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з воєнною агресією російської федерації проти України, запроваджено воєнний стан.
Колегія суддів зауважує, що введення на території України воєнного стану не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність. Відповідачем не обґрунтовано, як саме введений воєнний стан перешкоджав виконанню умов договору та не надано належних та допустимих доказів впливу воєнного стану на можливість виконання зобов`язань за договором. 
Місцевий господарський суд правильно звернув увагу на те, що будь-яких повідомлень щодо неможливості подавання/забирання вагонів з під`їзних колій у зв`язку з веденням воєнного стану з боку сторін на станції Рядова не надходило. При тому, що станція Терни працювала цілодобово.
Доводи апелянта про введення воєнного стану в Україні не є підставою для звільнення його від плати за користування вагонами, оскільки відповідачем повідомлення щодо неможливості забирання вагонів з під`їзних колій у зв`язку з введенням воєнного стану позивачу не надсилались. 
Таким чином, відповідач не довів, яким чином саме ця обставина вплинула на неможливість своєчасного забирання доставлених залізницею вантажів.
У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. У даному випадку відповідачем не доведено вплив конвенційної заборони та воєнного стану на спроможність відповідача виконувати свої конкретно визначені обов`язки.
Телеграмним розпорядженням Департаменту комерційної роботи АТ «Укрзалізниця» № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 затверджено «Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ «Укрзалізниця» під час дії воєнного стану в Україні», в якому, зокрема, зазначено, що у випадку запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення, такий час не включається до часу затримки вагонів (контейнерів).
Замовник звільняється від плати за користування вагонами за час існування такої обставини, яка засвідчується Актом загальної форми ГУ-23, що складається згідно з додатком 6 до Правил користування вагонами та має містити конкретний опис обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання акту; Акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування обставин, зазначених вище.
У той же час, інформація, яка зазначена в актах загальної форми ГУ-23, вказує на те, що відповідач працював та забирав вагони на свої під`їзні колії цілодобово. Посилань на комендантську годину складені Акти загальної форми ГУ-23 не містять. Будь-яких повідомлень щодо неможливості забирання вагонів з під`їзної колії у зв`язку з веденням воєнного стану від відповідача на станцію не надходило. 
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для перерахунку плати за користування вагонами з врахуванням комендантської години та без засвідчення цієї обставини актами загальної форми ГУ-23 є безпідставними та недоведеними.
Аналогічна правова позиція щодо правомірності нарахування спірної суми під час дії комендантської години викладена судом касаційної інстанції у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22.
Враховуючи те, що відповідачем на надано доказів складання відповідних актів, як підстави для звільнення від обов`язку вносити плату за користування вагонами, наданий відповідачем контррозрахунок плати за користування вагонами судом правомірно відхилено.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що затверджене залізницею рішення є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, яке не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів. Відповідно, позивач мав всі законні підстави нараховувати плату на підставі вказаних Статуту і Правил.
Дослідивши розрахунок плати за користування вагонами, здійснений позивачем, місцевий господарський суд встановив, що він є таким, що виконаний у відповідності до норм чинного законодавства та обставин справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача плати за користування вагонами у сумі 35200,32 грн.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 ГПК України).
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а оскаржуване рішення господарського суду відповідає чинному законодавству, тому підстави передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2023 у справі № 904/4217/22 відсутні.

7. Розподіл судових витрат.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача по справі.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2023 у справі № 904/4217/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                      Ю.Б. Парусніков

Судді:                                                                                          А.Є. Чередко

 Л.А. Коваль