П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 555/1734/21
Провадження № 22-ц/4815/777/23

Головуючий у Березнівському районному суді
Рівненської області: суддя Старовецька Ю.В.
Час, дата і місце ухвалення рішення суду 
першої інстанції: о 17 год. 43 хв. 27 лютого 2023 року
в м. Березне Рівненського району Рівненської області
(дати складення повного тексту не зазначено).

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" - адвоката Овчаренка Руслана Вячеславовича на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, 
в с т а н о в и в: 
       У вересні 2021 року в суд звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (далі - ПрАТ "УПСК" або страховик) про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування. Вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 по вул. Андріївській у м. Березне Рівненського району Рівненської області (далі - м. Березне) сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись правою смугою, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого він помер. Того ж дня були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020180060000445 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 , як володільця транспортного засобу, на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у відповідача згідно з полісом № АР4428488. 12.03.2021 на адресу ПрАТ "УПСК" було направлено заяву про виплату страхового відшкодування матері ( ОСОБА_1 ), дружині ( ОСОБА_2 ), доньці ( ОСОБА_3 ) та сину ( ОСОБА_4 ) загиблого. На переконання позивачів, загальна сума страхового відшкодування, заподіяного смертю ОСОБА_6 , становить 244 550 грн., з яких для його матері - 15 000,00 грн. моральної шкоди, для дружини - 15 000 грн. моральної шкоди та 4 550 грн. витрат на поховання, для доньки - 15 000 грн. моральної шкоди та сину - 15 000,00 грн. моральної шкоди і 180 000 грн. відшкодування на утримання. Син навчається на денній формі навчання по спеціальності "Лісове господарство" у Березнівському лісотехнічному фаховому коледжі Національного університету водного господарства та природокористування та отримує пенсію по втраті годувальника, тому також має право на відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника. Зважали на те, що відповідна сума страхового відшкодування за розміром не виходить за межі розміру ліміту страхових сум, відповідно до Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг № 566 від 09.07.2010 "Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Однак листом від 09.04.2021 відповідачем повідомлено про те, що рішення про виплату страхового відшкодування буде прийнято після отримання ним рішення за результатами розгляду кримінального провадження. Листом № 11/82Аз/24/02-2021 слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 06.07.2021 року повідомлено про здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 12020180060000445. Матеріали кримінального провадження перебувають в Комунальному закладі "Рівненське обласне бюро судово-медичної експертизи" Рівненської обласної ради. З рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи позивачі не погоджувались, адже в даному випадку цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу настає незалежно від вини винуватця. Крім того, оскільки з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, тому відповідно до положень ст.36.5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" наявні законні підстави стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 11.06.2021 по 16.11.2021.        Також згідно зі ст. 625 ЦК України на відповідача повинна покладатись відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у виді його повернення з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення із трьома процентами річних від простроченої суми за період з 11.06.2021 по 16.11.2021.
       З наведених мотивів просили стягнути з відповідача: на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 15000 гривень, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1056,16 гривень, три відсотки річних у розмірі 196,03 гривень, інфляційні витрати у розмірі 195,12 гривень, судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 гривень; на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 19550 гривень, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1376,53 гривень, три відсотки річних у розмірі 255,49 гривні, інфляційні витрати у розмірі 254,31 гривень, понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 гривень; на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 15000 гривень, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1056,16 гривню, три відсотки річних у розмірі 196,03 гривню, інфляційні витрати у розмірі 195,12 гривень, понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 гривень; на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 195 000 гривень, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 13 730,14 гривні, три відсотки річних у розмірі 2 548,36 гривень, інфляційні витрати у розмірі 2 536,55 гривень, понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 гривень.
       Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 27.02.2023 позов задоволено частково.
       Стягнуто з ПрАТ "УПСК": на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 15 000 гривень, пеню у розмірі 1 056,16 гривень, три відсотки річних у розмірі 196,03 гривень, інфляційні витрати у розмірі 195,12 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень; на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 19 550 гривень, пеню у розмірі 1 376,53 гривень, три відсотки річних у розмірі 255,49 гривень, інфляційні витрати у розмірі 254,31 гривні, витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень; на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 15 000 гривень, пеню у розмірі 1056,16 гривень, три відсотки річних у розмірі 196,03 гривень, інфляційні витрати у розмірі 195,12 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень; на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 195 000 гривень, пеню у розмірі 13 730,14 гривень, три відсотки річних у розмірі 2 548,36 гривень, інфляційні витрати у розмірі 2 536,55 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень.
       На рішення суду представником відповідача - адвокатом Овчаренком Р.В. подано апеляційну скаргу, де він покликався на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права. 
       На обґрунтування апеляційної скарги вказував на те, що суд першої інстанції, стягуючи на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування, заподіяне смертю потерпілого, в розмірі 180 000 гривень, не дослідив всіх обставин справи та неправильно застосував пункт 27.2 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), ст. 1200 ЦК України, 198 СК України та ч. 1 ст. 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Це призвело до помилкового висновку про те, що факт отримання сином пенсії у зв`язку із втратою годувальника доводило його перебування на утриманні батька. Також відсутність в матеріалах справи будь-яких відомостей про доходи загиблого в ДТП вказує на те, що на його утриманні син перебувати не міг. При цьому, на переконання автора апеляційної скарги, окрім сина загиблого, право на страхове відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, має його мати - ОСОБА_1 , оскільки вона досягла пенсійного віку та є непрацездатною. Відтак страхове відшкодування підлягає розподілу на двох осіб. Вважав, що стягнення передбачених п. 27.2 ст. 27 Закону 180 000 гривень одноразовим платежем не відповідає висновкам Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від у справі № 304/936/19, адже ОСОБА_4 не зазначив підстав з якими пов`язує можливість виплати відшкодування таким чином. Абзацом 2 ч.1 ст. статті 1202 ЦК України визначено, що лише за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки. Не погоджувався адвокат і зі стягненням на користь позивачів пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Так, відповідальність страховика, передбачена п. 36.5 ст. 36 Закону та ч.2 ст. 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах. Листом від 09.04.2021 страховик повідомив позивачів про припинення перебігу строку для прийняття страховиком рішення щодо виплати їм страхового відшкодування в передбаченому абзацом 4 п. 36.2 ст. 36 Закону порядку, тобто до отримання інформації про закінчення розгляду наслідків ДТП у відповідному провадженні. Однак відповідна інформація у матеріалах справи відсутня, а питання про виплату позивачам страхового відшкодування та визначення його розміру було вирішено лише в цій справі. Відтак саме з моменту набрання законної сили оскаржуваним рішенням у страховика настав строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання. Тому у діях страховика відсутня вина у простроченні виплати страхового відшкодування, адже він скористався своїм правом для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування. Вважав, що при вирішення питання щодо покладення на страховика такої відповідальності підлягають застосуванню висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20. 
       З викладених міркувань просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ "УПСК": на користь ОСОБА_1 пені у розмірі 1 056,16 гривень, трьох відсотків річних у розмірі 196,03 гривень, інфляційних втрат у розмірі 195,12 гривень, витрат на правову допомогу у розмірі 3 000; на користь ОСОБА_2 пені у розмірі 1 376,53 гривень, трьох відсотків річних у розмірі 255,49 гривень, інфляційних витрат у розмірі 254,31 гривні, витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень; на користь ОСОБА_3 пені у розмірі 1056,16 гривень, трьох відсотки річних у розмірі 196,03 гривень, інфляційних втрат у розмірі 195,12 гривень, витрат на правову допомогу у розмірі 3000 гривень; на користь ОСОБА_4 страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого у розмірі 180 000 гривень, пені у розмірі 13 730, 14 гривень, трьох відсотків річних у розмірі 2 548,36 гривень, інфляційних втрат у розмірі 2 536,55 гривень, витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень.
       У поданому відзиві представник позивачів - адвокат Скочиляс І.М. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Зважає на те, що відсутність офіційного працевлаштування загиблого в ДТП не свідчить про відсутність його участі в утриманні сина. Вважає, що при вирішенні спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення ст. 1202 ЦК України, якою уможливлено виплату страхового відшкодування одноразовим платежем лише за істотних обставини, адже порядок виплати страхового відшкодування визначено спеціальним Законом, яким не передбачено здійснення виплати щомісячними платежами. На думку представника позивача. відсутні підстави для розподілу передбаченої п.27.2 ст.27 Закону виплати на двох осіб, адже в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази перебування на утриманні загиблого його матері. Перебування на утриманні батька сина, що продовжує навчання, обґрунтовується законодавством та фактом отриманням ним пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Оскільки зупинення строку розгляду питання щодо виплати страхового відшкодування було неправомірним і це представником відповідачем визнавалось, тому є підстави для покладення на страховика відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. 
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
       Судом з`ясовано з копії витягу з ЄРДР за номером 12020180060000445, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 17 год. 25 хв. по вул. Андріївській в м.Березне сталася ДТП за участі транспортного засобу Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Березнівської центральної районної лікарні.
       Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 03.11.2020 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Березне.
       Своїм листом-відповіддю на адвокатський запит від 06 липня 2021 року за №11/82Аз/24/02-2021 слідче управління ГУ НП в Рівненській області повідомляє, що станом на день розгляду звернення проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12020180060000445 від 01.11.2020. Матеріали провадження перебувають в КЗ "Рівненське обласне бюро судово-медичної експертизи" у зв`язку з виконанням вказаною установою комісійної судово-медичної експертизи, яка була ініційована слідчим, що проводить досудове розслідування.
       Позивачі, а саме ОСОБА_1 є матір`ю загиблого в ДТП, ОСОБА_2 - його дружиною, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - дітьми. 
       Разом з тим ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання по спеціальності "Лісове господарство" у Березнівському лісотехнічному фаховому коледжі Національного університету водного господарства та природокористування.
       Довідкою № 401 від 09.04.2021, виданою відділом обслуговування громадян (сервісний центр) № 1 Головного управління ПФ України в Рівненській області, підтверджується перебування ОСОБА_4 на обліку в управлінні та отримання ним пенсії по втраті годувальника.
       Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 28.01.2019 ОСОБА_7 (батько померлого) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Згідно з копією довідки Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 22.01.2021 за №194 ОСОБА_6 був зареєстрований і постійно проживав в АДРЕСА_1 . Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним були зареєстровані: дружина - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_4 .
       Із зафіксованого змісту веб-сайту (сторінки) "Перевірка чинності полісу внутрішнього ОСЦПВВТЗ" видно, що поліс №АР4428488 страхової компанії ПрАТ "УПСК" станом на 01.11.2020 є діючий, застрахований транспортний засіб Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 .
       Полісом № АР4428488 визначено такі страхові суми за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130 000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 260 000 гривень на одного потерпілого.
       12 березня 2021 року позивачі звертались до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі по 15 000 гривень моральної шкоди кожному, додатково ОСОБА_2 4 550 гривень у відшкодування витрат на поховання і 180 000 гривень ОСОБА_4 на утримання.
       Понесені витрати на поховання підтверджуються копією товарного чеку фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 від 02.11.2020.
       ПрАТ "УПСК" повідомило позивачів про припинення перебігу строку для прийняття страховиком рішення щодо виплати їм страховою відшкодування до дати набрання рішенням у такій справі/провадженні законної сили та повідомлення про даний факт страховика, як це передбачено абзацом 4 п. 36.2 ст. 36 Закону.
       Повно і правильно встановивши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги у відповідних сумах грошових коштів. При цьому доводи автора апеляційної скарги про скасування оскаржуваного рішення не спонукають до їх задоволення. 
       Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Тому судом апеляційної інстанції рішення суду попередньої інстанції поза оспорюваними сумами не переглядається.
       Всупереч норм Закону страховик, отримавши інформацію про дорожньо-транспортну пригоду, не вчинив дій, передбачених ст. 34 Закону, і, не встановивши підстав для відмови у прийняття такого рішення згідно ст. 37 цього Закону, не оспорюючи обставини страхового випадку і заявлені членами сім`ї загиблої вимоги про відшкодування моральної шкоди, рішення про здійснення страхового відшкодування не прийняв, як і не прийняв рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. 
       Питання не вирішено у визначений Законом спосіб через відсутність на час розгляду у зв`язку із ненабранням законної сили судовим рішенням за результатами кримінального провадження.
       Тому доводи заявника з приводу відсутності підстав щодо прийняття рішення про здійснення страхової виплати колегія суддів вважає неспроможними з огляду на те, що відповідно до преамбули Закону він регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
       Статтями 5 і 6 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
       Оскільки наведеним матеріальним законом визначено правовий механізм врегулювання обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу із чітко визначеними правами і обов`язками страхувальника, водія застрахованого транспортного засобу, страховика, потерпілої особи, а у разі настання її смерті,- права і обов`язки членів її сім`ї; страховик в особі відповідача у справі після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду діяв неправомірно, чим фактично позбавив позивачів права на отримання страхової виплати у строки, встановлені Законом.
       Внаслідок того, що позивачі звернулися до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування 12 березня 2021 року, то обов`язок прийняти відповідне рішення та здійснити страхову виплату виник у відповідача в строк не пізніше 90 днів з дня подання вказаної заяви.
       Пунктом 36.5 ст. 36 Закону визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
       Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
       Суди з розрахунком пені, індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, що здійснений позивачами, погодилися, адже відповідачем правильності обчислень не спростовано.        
       Правовими висновками Верховного Суду, зробленими у постановах від 09 червня 2021 року (справа №440/510/19, провадження № 61-17890св20) та від 25 листопада 2020 року (справа № 747/522/19, провадження № 61- 3640св20) підтверджується правомірність покладення відповідальності за прострочення виплати страхового відшкодування.
       Колегія судів погоджується із стягненням на користь ОСОБА_4 страхового відшкодування одноразовим платежем відповідно до ч.1 ст. 1202 ЦК України з огляду на встановлені обставини справи, тривалість судового розгляду, неправомірність здійснення виплати страхового відшкодування у передбачений Законом час та зважаючи на потребу в особливому захисті найкращого забезпечення інтересів дитини, що є істотними обставинами та узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, сформульованим у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19.
       Право на отримання передбаченої п.27.2 ст. 27 Закону та ст. 1200 ЦК України виплати сину загиблого ґрунтується на обставинах справи на вимогах законодавства, оскільки він є студентом, навчався на день смерті ОСОБА_6 на денній формі навчання по спеціальності "Лісове господарство" у Березіпвському лісотехнічному фаховому коледжі Національного університету водного господарства та природокористування.
       Підстав вважати, що мати загиблого перебувала на його утриманні немає, адже з матеріалів справи видно, що вона з ним не проживала, будь-якими доказами отримання нею від сина допомоги, яка була б для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, не підтверджено.
       Як правильно про це зазначає представник позивачів, аргументи автора апеляційної скарги з того приводу, що потерпілий на момент смерті офіційно не працював, є необґрунтованими і самі по собі недостатніми для задоволення апеляційної скарги, оскільки син загиблого в будь-якому випадку мав право на утримання від батька внаслідок законності цього обов`язку. 
       Поготів, суперечливими і непослідовними є доводи заявника про необхідність розподілу передбаченої п.27.2 ст.27 Закону та ст. 1200 ЦК України виплати на двох осіб, адже таким обґрунтуванням фактично визнається право сина загиблого на отримання відповідної виплати (принаймні її половини). 
       Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.
       Приходячи до переконання про залишення апеляційної скарги без задоволення, колегія суддів також бере до уваги положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).
       Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" - адвоката Овчаренка Руслана Вячеславовича залишити без задоволення, а рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2023 року - без змін.
       Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
       Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                         С.В. Хилевич

Судді: С.О. Гордійчук

                                                                        С.С. Шимків