РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2023 року 
м. Рівне
Справа № 562/2764/22
Провадження № 22-ц/4815/843/23
Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя: Боймиструк С.В.,
судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1  на заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
В грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Здолбунівського районного суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить змінити спосіб стягнення з ОСОБА_1 за рішенням суду аліментів на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11.12.2017 року № 562/3180/17 визначено розмір аліментів у твердому розмірі 888 грн. 50 коп.. з подальшою індексацією, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З часу ухвалення вказаного рішення розмір витрат збільшився відповідно до зростаючих потреб дитини. Вказує, що разом з сином є внутрішньо переміщеною особою, а влаштування побуту потребує додаткових витрат. Відповідач є працездатним, утримує рухоме і нерухоме майно, тому існують підстави для зміни способу стягнення аліментів.
Заочним рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 лютого 2023 року позов задоволено.
Змінено розмір стягуваних з ОСОБА_1 за рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2017 року аліментів та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та відмовити у задоволенні позову.
Зазначає, що сплачує аліменти, а розмір переплати становить 26915,27 грн. Таким чином право сина на належне утримання не є порушеним. Жодних доказів, які обґрунтовують необхідність чи зміни розміру аліментів, чи зміни способу їх стягнення, позивачем не надано. Щомісячний розмір аліментів який сплачує відповідач відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів на дитину відповідного віку, встановленому законом.
Не погоджується з визначеним розміром аліментів у виді 1/4 частки всіх доходів і вважає, що таким чином не дотримається принцип рівності батьків щодо обов`язку утримувати спільну дитину. 
Вказує, що в перерахунку на тверду грошову суму 1/4 доходу становитиме 5548 грн. Таким чином спільний внесок на утримання повинен становити 11097 грн. 50 коп. в місяць. Позивач не надала доказів таких витрат на утримання.
Крім того стверджує, що перебуває у сімейних відносинах з іншою жінкою. За період спільного проживання народився спільний син. Всі витрати для забезпечення сім`ї покладені на нього. Також на його утриманні перебуває непрацездатна матір.
ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує викладені апелянтом доводи. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 03.11.2005 року.
Мають спільну дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №154.
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26.10.2017 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів. Збільшено розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 до 888 грн. 50 коп.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України).
Отже, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі.
Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, але може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
За правилами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Роз`яснення пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказують, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Тобто законодавством чітко визначені умови зміни вже встановленого розміру аліментів: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що ґрунтується на ст.192 СК України.
Разом з цим Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст.ст. 18 і 27).
Аналіз даних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.
Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення відповідної позовної вимоги.
Змінений розмір аліментів відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності з огляду на відсутність істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, та беручи до уваги, що відповідач перебуває на військовій службі, отримує грошове забезпечення, тобто змінився його матеріальний стан у порівнянні з 2018 роком. Визначений судом розмір аліментів є необхідним для забезпечення належних умов для фізичного, розумового, морального та соціального розвитку дитини. Крім того є мінімально можливим при стягненні аліментів у безспірному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
За загальними правилами доказування, встановленими ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доводи відповідача про наявність на утриманні іншої сім`ї та своєї хворої матері не підтверджені будь-якими доказами по справі.
Утримання дитини включає не тільки фінансову складову, тому є помилковим твердження апелянта про порушення принципу рівності батьків щодо обов`язку утримувати спільну дитину. 
Відсутність заборгованості по аліментах не припиняє встановлене сімейним законодавством право того з ким проживає дитина просити суд збільшити розмір аліментів або змінити спосіб їх стягнення.
Згідно із ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Приходячи до переконання про залишення апеляційної скарги без задоволення, колегія суддів бере до уваги також положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", пункт 32). Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 лютого 2023 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                 Боймиструк С.В.
Судді:                                                                        Гордійчук С.О.
       Шимків С.С.