ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 р. 	Справа № 520/5591/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 (головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М.)  по справі № 520/5591/22
за позовом       ОСОБА_1  
до     Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області 
про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області з призначення та проведення службового розслідування стосовно пожежного-рятувальника 22-ї ДПРЧ 3-го ГУ ДСНС України в Харківській області ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 22.03.2022 №139 "Про накладення дисциплінарного стягнення", відповідно до якого пожежного-рятувальника 22-ї ДПРЧ 3-го ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області ОСОБА_1 звільнено зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 23.03.2022 №143 о/с "По особовому складу", в частині звільнення зі служби в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за п.п.6 п.176 Положення про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593, сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , пожежного-рятувальника 22 ДПРЧ 3 ДПРЗ;
- поновити ОСОБА_1 на посаді пожежного-рятувальника 22-ї ДПРЧ 3-го ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області;
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 21.03.2022 по дату поновлення на службі.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що його невихід на роботу мав місце у зв`язку з окупацією військовослужбовцями Російської Федерації в перші години збройної агресії проти України території місця проживання позивача та неможливістю безпечної евакуації з с.Руські Тишки, що не враховано відповідачем під час проведення службового розслідування.
З урахуванням наведеного вважав, що дисциплінарного проступку ним скоєно не було, а тому наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення його зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту є неправомірним.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що  суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам відсутності позивача на службі з 24.02.2022, не врахував їх поважність, а лише обмежився висновками службового розслідування.
Вказує, що проживав у с. Руські Тишки Харківської області. О 5 годині 24.02.2022 розпочалась повномасштабна збройна агресія РФ відносно України та за лічені хвилини населені пункти Харківського району Харківської області, зокрема с. Руські Тишки опинились в тимчасовій окупації. 
В`їзди та виїзди з тимчасово окупованих населених пунктів були блоковані окупаційними військами та при спробі покинути зазначені населені пункти відносно осіб, які намагались виїхати, проводились заходи з вивчення особи та їх затримання, а враховуючи, що позивач є учасником бойових дій та приймав безпосередню участь в Антитерористичній операції на Сході України, то вказані обставини могли створити загрозу для його життя та здоров`я.  З огляду на вказані вище обставини позивач був змушений вимкнути мобільний телефон та переховуватись від окупантів.
Вважає, що обставини, які перешкоджали йому з`явитись на службу, не могли бути усунені останнім та не залежали від його волі, що судом першої інстанції враховано не було.
Також, вказує, що відповідачем притягнуто його до дисциплінарної відповідальності за систематичне порушення умов контракту, а саме неприбуття на службу в продовж 13 добових чергувань, кваліфікованих як прогул. 
Разом з цим, жодних заходів, окрім складання актів про невихід ОСОБА_1 на роботу, відповідачем не проведено, тоді як вказані акти не є належними, достатніми та допустимими доказами, що свідчать про систематичність вчинення ним дисциплінарного проступку, визначеного законом.
Відповідачем не надано жодного рішення про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за наслідком встановлення факту відсутності його на службі більше трьох годин протягом робочого дня у вказані у спірному наказі дні, що відповідно виключає можливість встановлення систематичності прогулів, та, як наслідок, і систематичності порушення умов контракту.
Натомість, вважає, що відповідач, застосувавши до позивача одним наказом дисциплінарне стягнення за декілька самостійних дисциплінарних правопорушень, діяв не у відповідності до ст. 80 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту.
Просить врахувати постанову Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 640/15754/19, ухвалену у подібних правовідносинах.
Крім того, звертає увагу на порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування, а саме: не повідомлення позивача про проведення службового розслідування відносно нього, не надання йому можливості надати пояснення щодо обставин, які стали підставою для його призначення, навести свої доводи та міркування, повідомити про докази, що спростовують вказані обставини. Вважає, що вищевказане призвело до позбавлення відповідачем права позивача на його захист під час проведення службового розслідування.
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (далі - відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 з 17.05.2019 проходив контрактну службу в органах і підрозділах цивільного захисту (а.с. 64), з 06.07.2021 на посаді пожежного-рятувальника 22 ДПРЧ 3 ДПРЗ.
24.02.2022 до начальника ГУ ДСНС України у Харківській області О. Волобуєва надійшов рапорт від начальника 3 ДПРЗ про те, що 24.02.2022 пожежний – рятувальник 22 ДПРЧ 3 ОСОБА_2 не прибув до місця служби у 22 ДПРЧ 3 ДПРЗ за сигналом «Тривога.Збір», на момент початку бойових дій знаходився за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , на зв`язок з керівництвом підрозділу не виходить (а.с. 17).
24.02.2022 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області прийнято наказ № 64 «Про призначення службового розслідування», яким призначено службове розслідування з метою з`ясування обставин, що призвели до невиходу на службу без поважних причин пожежного – рятувальника 22 ДПРЧ 3 ДПРЗ Д. Губарєва (а.с. 15).
24.02.2022, 03.03.2022, 11.03.2022, 19.03.2022 уповноваженими особами 22 ДПРЧ 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області складені акти про невихід на службу ОСОБА_1 . При цьому, в актах зазначено про спроби здійснення телефонних дзвінків за номером позивача, проте абонент знаходився поза зоною досяжності (а.с. 70-73).
За наслідками проведення службового розслідування, 21.03.2022 відповідачем складено висновок службового розслідування, яким встановлено факт невиходу на службу в умовах введення воєнного стану сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , пожежного-рятувальника 22 ДПРЧ 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області та запропоновано клопотати перед начальником ГУ ДСНС України у Харківській області про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту.
21.03.2022 начальник 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області направив відповідачу рапорт з проханням притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту за неналежне виконання службових обов`язків (а.с. 75).
22.03.2022 ГУ ДСНС України у Харківській області прийняло наказ № 139, яким  за невихід на службу без поважних причин сержанта цивільного захисту ОСОБА_1 , пожежного-рятувальника 22 ДПРЧ 3ДПРЗ, притягнуло до дисциплінарної відповідальності та наклало дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту (а.с. 13).
Наказом ГУ ДСНС України у Харківській області від 23.03.2022 №143 ОСОБА_1 звільнено із служби в запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пп. 6 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМ України від 11.07.2013 № 593 (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу) (а.с. 63).
Позивач вважаючи вищенаведені накази протиправними та необґрунтованим, звернувся з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення дисциплінарного проступку є доведеним, накази відповідачем прийняті у порядку та спосіб, встановлений чинним законодавством. 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦС) служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Згідно з ч. 1 ст. 102 КЦС на службу цивільного захисту приймаються на конкурсній та контрактній основі громадяни України з повною загальною середньою освітою, які відповідають кваліфікаційним вимогам і здатні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, освітнім і професійним рівнем, станом здоров`я виконувати свій службовий обов`язок.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 КЦС щодо проходження служби цивільного захисту може бути укладено контракт, з-поміж іншого, з особою, яка призначається на посаду рядового або начальницького складу служби цивільного захисту.
Згідно з ч. 4 ст. 103 КЦЗ форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 106 КЦЗ контракт припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового чи начальницького складу.
Дисциплінарний статут служби цивільного захисту, затверджений Законом України від 5 березня 2009 року №1068-V (далі – Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни, права та обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту щодо її додержання, види заохочення та дисциплінарних стягнень і порядок їх застосування. Дія цього Статуту поширюється на всіх осіб рядового і начальницького складу, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Пунктом 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна – це бездоганне та неухильне виконання особами рядового і начальницького складу службових обов`язків, установлених Кодексом цивільного захисту України, цим Статутом, іншими нормативно-правовими актами та контрактом про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту.
Згідно з пунктами 3-4 Дисциплінарного статуту службова дисципліна в органах і підрозділах цивільного захисту зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу під час проходження служби, з-поміж іншого, виконувати вимоги Присяги, контракту, накази начальників, додержуватися цього Статуту та інших нормативно-правових актів. Порушення службової дисципліни є дисциплінарним правопорушенням.
Відповідно до пункту 57 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення накладаються на осіб рядового і начальницького складу за порушення ними службової дисципліни.
Пунктом 68 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту чи через службову невідповідність.
Пунктами 75-76 Дисциплінарного статуту встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу, які порушили службову дисципліну, можуть бути накладені лише визначені цим Статутом дисциплінарні стягнення, що відповідають ступеню вини особи. Відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до п. 80 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту або через службову невідповідність є крайнім заходом дисциплінарного впливу і може застосовуватися у разі, якщо раніше вжиті заходи дисциплінарного впливу не дали позитивних результатів або якщо вчинене дисциплінарне правопорушення не сумісне з перебуванням на службі цивільного захисту.
Порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу регулюється Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 11.07.2013 №593 (далі – Положення, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 3 Положення особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.
Відповідно до п. 29 Положення особи рядового і начальницького складу можуть бути заохочені або притягнуті до дисциплінарної відповідальності у порядку, передбаченому Дисциплінарним статутом служби цивільного захисту.
Пунктом 45 Положення визначено, що контракт про проходження служби цивільного захисту – це письмова угода, що укладається на добровільній основі між громадянином та державою, від імені якої виступає Державна служба України з надзвичайних ситуацій, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження такої служби.
За змістом п. 51 Положення контракт укладається у двох примірниках по одному для кожної із сторін, що мають однакову юридичну силу, за формою згідно з додатками 1 і 2, кожний з яких підписується особою, яка вступає на службу цивільного захисту чи продовжує її, і посадовою особою Державної служби України з надзвичайних ситуацій, якій надано право на підписання контракту, скріплюється гербовою печаткою відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту і зберігається у кожної із сторін.
Примірник контракту, що залишається в Державній службі України з надзвичайних ситуацій, долучається до матеріалів для формування особової справи особи, яка приймається на службу цивільного захисту, особової справи особи рядового чи начальницького складу, яка продовжує службу цивільного захисту.
Після укладення контракту видається наказ по особовому складу про прийняття на службу цивільного захисту і призначення на посаду.
Згідно з п. 53 Положення строк дії контракту обчислюється з дня набрання ним чинності. Про день набрання чинності контрактом робиться відповідний запис в усіх примірниках контракту. Строк дії контракту обчислюється повними роками.
У відповідності до п. 56 Положення днем припинення строку дії контракту вважається, зокрема, день, зазначений у наказі по особовому складу про звільнення із служби цивільного захисту (але не раніше дня виключення особи рядового і начальницького складу з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій) – у разі дострокового розірвання контракту.
Згідно пп. 6 п. 176 Положення контракт про проходження служби цивільного захисту припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу.
Судом встановлено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, а саме: не вихід пожежного – рятувальника ОСОБА_1 на службу з 24.02.2022 по день прийняття наказу від 22.03.2022, чим грубо порушено службову дисципліну.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав доведеним факт порушення позивачем службової дисципліни, що виразився у відсутності на службі з 24.02.2022 по 21.03.2022 та погодився з висновками відповідача щодо наявності підстав для застосування відносно ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Разом з тим, суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивача звільнено зі служби саме у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту.
Законодавство, яке стосується порядку проходження громадянами України служби цивільного захисту, не містить визначення поняття «систематичне невиконання умов контракту».
У спорах, які стосувалися законності звільнення зі служби цивільного захисту у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового чи начальницького складу, касаційний суд тлумачив наведене поняття.
Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 листопада 2020 року у справі №814/1722/16 зазначив, що поняття «систематичність» передбачає застосування до особи заходів дисциплінарного впливу до вчинення нею проступку, після якого керівником прийнято рішення про звільнення зі служби.
Водночас Суд зауважував, що систематичним невиконанням умов контракту є невиконання однією зі сторін одного із зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, які допускались два чи більше разів протягом останнього року служби (пункт 39 вказаної постанови).
Крім цього, у постанові від 10 червня 2021 року у справі №560/3025/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що під терміном «систематичне невиконання умов контракту» слід розуміти вчинення дисциплінарного проступку особою рядового і начальницького складу після застосування дисциплінарного стягнення до такої особи, яке не втратило юридичної сили.
Наявність у особи рядового і начальницького складу двох або більше дисциплінарних стягнень, накладених на вказаних осіб протягом року, є підставою для звільнення їх із служби цивільного захисту, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту.
Вказані висновки підтримав Верховний Суд у постанові від 09 серпня 2021 року у справі № 340/448/19.
Наведена практика касаційного суду свідчить про те, що для кваліфікації поведінки особи рядового чи начальницького складу як «систематичне невиконання умов контракту» достатньо вчинення нею двох дисциплінарних проступків протягом останнього року служби за тієї умови, що попереднє стягнення має юридичну силу.
Висновком службового розслідування підтверджено, що 24.02.2022 пожежний-рятувальник 22 ДПРЧ 3 ОСОБА_3 не прибув до місця служби у 22 ДПРЧ 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області за сигналом "Тривога.Збір" та в подальшому не виходив на службу протягом 13 добових чергувань, про що, зокрема, були складені акти про невихід на службу від 24.02.2022, від 03.03.2022, від 11.03.2022, від 19.03.2022.
Таким чином, факт відсутності позивача на робочому місці у період з 24.02.2022 по 21.03.2022 підтверджується належними доказами, при цьому вказані обставини ним визнаються, що також свідчить на користь висновку, що у вказаний період ОСОБА_1 дійсно порушив службову дисципліну.
У відповідності із п. 68 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту чи через службову невідповідність.
Відповідно до п.80 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту або через службову невідповідність є крайнім заходом дисциплінарного впливу і може застосовуватися у разі, якщо раніше вжиті заходи дисциплінарного впливу не дали позитивних результатів або якщо вчинене дисциплінарне правопорушення не сумісне з перебуванням на службі цивільного захисту.
Отже, враховуючи тяжкість дисциплінарного проступку, умови, за яких його було скоєно, відповідач не був позбавлений можливості вирішити питання подальшого перебування позивача на службі та службову відповідність останнього займаній посаді.
В той же час, відповідач прийняв рішення про звільнення позивача через систематичне не виконання умов контракту, тобто з тієї підстави, що передбачає наявність раніше застосованих заходів дисциплінарного впливу.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази щодо застосовування до позивача дисциплінарних стягнень протягом останнього року служби на момент прийняття спірного наказу.
Зазначене дає підстави для висновку, що у спірних правовідносинах відсутня така кваліфікуюча ознака вчиненого позивачем дисциплінарного проступку як систематичність, що в свою чергу виключає застосування до нього такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби на підставі ст. 80 Дисциплінарного статуту.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем ні в суді першої, ні апеляційної інстанції не доведено правомірність прийняття наказів від 22.03.2022 №139 та від 23.03.2022 №143.
Таким чином, враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів дійшла висновку про протиправність наказів Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 22.03.2022 №139 та від 23.03.2022 №143, якими ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено зі служби та наявність підстав для їх скасування.
Натомість, суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, невірно застосував норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ  Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області з призначення та проведення службового розслідування стосовно позивача.
Так, відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах і підрозділах цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.05.2015 № 515 (далі – Інструкція № 515) службові розслідування призначаються в разі, зокрема, невиходу на службу без поважних причин.
Пунктом 2 розділу ІІ Інструкції № 515 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є інформація, викладена, зокрема, в рапортах працівників ДСНС України.
Згідно п. 4 розділу ІІ Інструкції № 515 підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.
Судом встановлено, що підставою для призначення службового розслідування слугував рапорт начальника 3 ДПРЗ від 24.02.2022 про те, що 24.02.2022 пожежний – рятувальник 22 ДПРЧ 3 ОСОБА_2 не прибув до місця служби у 22 ДПРЧ 3 ДПРЗ за сигналом «Тривога.Збір», на момент початку бойових дій знаходився за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , на зв`язок з керівництвом підрозділу не виходить.
У зв`язку з цим, 24.02.2022 начальником 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області М.Петровим прийнято наказ № 64 «Про призначення службового розслідування», яким призначено службове розслідування з метою з`ясування обставин, що призвели до невиходу на службу без поважних причин пожежного – рятувальника 22 ДПРЧ 3 ДПРЗ ОСОБА_4 .
Таким чином, враховуючи рапорт начальника 3 ДПРЗ від 24.02.2022 про відсутність на службі позивача, відповідач мав повноваження на прийняття наказу про проведення службового розслідування з метою з`ясування обставин відсутності останнього, що свідчить про те, що дії по призначенню та проведенню службового розслідування ГУ ДСНС України у Харківській області є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Згідно п. 184 Положення особи рядового і начальницького складу, стосовно яких прийнято рішення про дострокове розірвання контракту, мають право оскаржити таке рішення у порядку, встановленому законодавством.
У разі визнання рішення про дострокове розірвання контракту незаконним особи рядового і начальницького складу поновлюються на посадах, які займали раніше, або на рівнозначних посадах з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного невиконання службових обов`язків.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 на посаді пожежного-рятувальника 22 ДПРЧ 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області з наступного дня за днем звільнення (23.03.2022), а саме з 24.03.2022.
Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту  регулюється Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 № 623 (далі – Інструкція № 623).
Пунктом 14 розділу XХVІІ Інструкції № 623 визначено, що особам рядового і начальницького складу, яких було звільнено зі служби, а потім поновлено на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу із дня звільнення виплачується за посадою, з якої їх було звільнено.
Пунктом 5 розділу І Інструкції № 623 встановлено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день перебування на службі визначається шляхом поділу суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Зі змісту Інструкції № 623, яка є спеціальною для вирішення даних спірних правовідносин та діяла на час звільнення позивача, вбачається, що грошове забезпечення осіб рядового складу служби цивільного захисту  обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
У свою чергу п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Таким чином, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.
Враховуючи дату звільнення позивача зі служби та прийняття судом рішення про поновлення на посаді, кількість днів вимушеного прогулу позивача складає 477 днів.
Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 від 08.07.2022, виданої ГУ ДСНС у Харківській області, заробітна плата за січень 2022 р. склала 11 735,19 грн, за лютий 2022 р. – 13 028,75 грн (а.с. 11). Отже, середньоденна заробітна плата позивача складає 419,73 грн (24 763,94 грн / 59 днів).
Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача складає 200 211,21 грн (477 днів х 419,73 грн).
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по справі № 520/5591/22 - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними і скасувати накази Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 22.03.2022 №139 та від 23.03.2022 №143.
Поновити ОСОБА_1 на посаді пожежного-рятувальника 22 ДПРЧ 3 ДПРЗ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області з 24.03.2022.
Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (ЄДРПОУ 38631015, вул. Шевченка, 8, м. Харків, 61013) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.03.2022 до 14.07.2023 у розмірі 200 211,21 грн (двісті тисяч двісті одинадцять гривень 21 копійка).
В іншій частині позову - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова