ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6694/23 Справа № 243/1492/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хаустова Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 243/1492/23
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:
позивач ОСОБА_1 
відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження,в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2023 року, яке ухвалено суддею Хаустовою Т.А. поза межами приміщення суду,з використанням власних технічних засобів, на підставі Наказу № 29-к «Про впровадженнями станційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року,та повне судове рішення складено 26 травня 2023 року,
УСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, яку обґрунтовано тим, що вона є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які проживали в м. Горлівка Донецької області та перебували на обліку як пенсіонери в ГУ ПФУ в Донецькій області.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла недоотримана за життя пенсія.
06 грудня 2022 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Кінащук М.А. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 на недоотриману пенсію спадкодавця в сумі 506 427,86 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла недоотримана за життя пенсія.
24 вересня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Кінащук М.А. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3 на недоотриману пенсію спадкодавця в сумі 72 808,87 грн.
12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подала до ГУ ПФУ в м. Києві заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_3 
13 грудня 2022 року ОСОБА_1 подала до ГУ ПФУ в м. Києві заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 .
Листом ГУ ПФУ в Донецькій області від 20 березня 2023 року позивача було повідомлено, що недоотримана пенсія померлої ОСОБА_3 розрахована згідно з ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 11 жовтня 2018 року по 31 січня 2021 року та складає 66 030,64 грн., недоотримана пенсія померлого ОСОБА_2 розрахована згідно з ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 12 грудня 2019 року по 31 липня 2021 року та складає 319 221,12 грн.
Недоотримана пенсія померлого ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_3 облікована ГУ ПФУ в Донецькій області та включена до переліку отримувачів станом на 01 січня 2023 року. Виплата коштів буде проводитись в межах бюджетних призначень, затверджених бюджетом ПФУ на 2023 рік відповідно до Порядку № 1165.
Позивач вважає дії відповідача незаконними.
Позивач просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на її користь недоотриману пенсію після ОСОБА_2 у розмірі 506 427,86 грн. та недоотриману пенсію після ОСОБА_3 в розмірі 72 808,87 грн., судові витрати покласти на відповідача.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2023 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в порядку спадкування за законом у виді недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 72 808,87 грн. 
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в порядку спадкування за законом у виді недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 506 427,86 грн. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4 633,89 грн. 
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції та неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати рішення суду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій
Предметом даного спору є скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, тобто суб`єкта владних повноважень, прийнятого ним при здійсненні владних управлінських функцій, та зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі №757/70264/17-ц (провадження №14-360цс18) та у постанові від 05 червня 2019 року у справі №686/23445/17 (провадження №14-162цс19).
Крім того апелянт посилається на те, що на час відкриття спадщини спадкодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не були нараховані та не належали страхові виплати, які би включалися до складу спадщини. Суд першої інстанції не врахував, що припинення нарахування Фондом соціального страхування страхових виплат потерпілій ОСОБА_3 здійснено з 31 березня 2016 року, ОСОБА_2 - з 01 березня 2016 року, тобто за життя останніх, але ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не оскаржили дії відповідача, тобто не виявили інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, указані суми за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на думку представника позивача, апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, з наступних підстав.
Як установлено судом і підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області з дислокацією у м. Слов`янську та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Виплата пенсії ОСОБА_2 проведена по 29 лютого 2016 року.
З 01 березня 2016 року виплата пенсії ОСОБА_2 припинена на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення. ОСОБА_2 особисто за поновленням виплати пенсії не звертався. Пенсійна справа знята з обліку з 01 серпня 2021 року у зв`язку зі смертю пенсіонера 29 липня 2021 року.
Для надання відповіді на лист приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Кінащук М.А. Головним управлінням проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 з урахуванням вимог ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у листопаді 2021 року надіслана довідка нотаріусу про суму недоотриманої пенсії в розмірі 506 427,86 грн.
За даними ІКІС ПФУ: Підсистема «Звернення» 13 грудня 2022 року із заявою № 13354 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 звернулася ОСОБА_1 .
За результатами розгляду наданих документів відповідачем проведено нарахування недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 в розмірі 319 221,12 грн. за період з 12 грудня 2019 року по 31 липня 2021 року з урахуванням вимог ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_3 перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області з дислокацією у м. Слов`янську та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Виплата пенсії ОСОБА_3 проведена по 31 березня 2016 року. З 01 квітня 2016 року виплата пенсії ОСОБА_3 припинена на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення.
ОСОБА_3 особисто за поновленням виплати пенсії не зверталась.
Пенсійна справа знята з обліку з 01 лютого 2021 року у зв`язку зі смертю пенсіонера 27 січня 2021 року.
Для надання відповіді на лист приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Кінащук М.А. Головним управлінням проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 з урахуванням вимог ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у липні 2021 року надіслана довідка нотаріусу про суму недоотриманої пенсії в розмірі 72 808,87 грн.
За даними ІКІС ПФУ: Підсистема «Звернення» 12 жовтня 2021 року із заявою № 10966 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 звернулася ОСОБА_1 .
За результатами розгляду наданих документів проведено нарахування недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_3 в розмірі 66 030,64 грн. за період з 11 жовтня 2018 року по 31 січня 2021 року з урахуванням вимог ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 страхові виплати були призначені пожиттєво, тому останні мали право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від звернення до робочих груп Фонду про продовження виплат. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя право на отримання страхових виплат не втратили, тому позивач, як спадкоємець, відповідно до положень статті 1227 ЦК України, має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2022 року по справі № 428/10113/20.
Встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, позивач успадкувала належні спадкодавцям суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавці мали право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавців пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.
Свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 вересня 2021 року, видане приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Кінащук М.А., у якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманих пенсійних коштів у розмірі 72 808,87 грн., та свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 грудня 2022 року, видане приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Кінащук М.А., у якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманих пенсійних коштів у розмірі 506 427,86 грн., не оспорені та є чинними, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у виплаті пенсії спадкодавців спадкоємцю є безпідставною.
Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке визначено в свідоцтві про право на спадщину за законом від 24 вересня 2021 року та становить 72 808,87 грн., та в свідоцтві про право на спадщину за законом від 06 грудня 2022 року та становить 506 427,86 грн., у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача про те, що на час відкриття спадщини спадкодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не були нараховані та не належали страхові виплати, які би включалися до складу спадщини. Суд першої інстанції не врахував, що припинення нарахування Фондом соціального страхування страхових виплат потерпілій ОСОБА_3 здійснено з 31 березня 2016 року, ОСОБА_2 - з 01 березня 2016 року, тобто за життя останніх, але ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не оскаржили дії відповідача, тобто не виявили інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, указані суми за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не заслуговують на увагу. 
Доводи ж апеляційної скарги відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про те, що заявлений позивачем спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки є публічно-правовим з огляду на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є суб`єктом владних повноважень та предметом даного спору є оскарження його рішення, прийнятого в межах владних повноважень, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на наступне.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Для розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формальних критеріїв - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин і предмета спору. Для правильного вирішення питання про юрисдикцію суду визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта (інших суб`єктів), а останній (останні), відповідно, зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.
Отже, у публічно-правовому спорі сторони правовідносин не є рівноправними: одна зі сторін - суб`єкт владних повноважень виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбаченузакономдіяльність тощо. Зазначені функції суб`єкт владних повноважень має виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, а не тільки із суб`єктного складу сторін.
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позов подано з метою захисту спадкових прав, оскільки предметом заявлених позовних вимог є виплата не отриманих батьками позивача за життя пенсій, які не стосуються порядку їх нарахування.
Тобто правовідносини між сторонами не є публічно-правовими.
Посилання в апеляційній скарзі на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц (провадження №14-360цс18) та у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 686/23445/17 (провадження №14-162цс19), є помилковим.
Так, у справах № 757/70264/17-ц та № 686/23445/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про адміністративну юрисдикцію спору, що пов`язаний з визначенням розміру суддівської винагородита щомісячного довічного грошового утримання.
Однак, у справі, що розглядається, позов обґрунтований захистом спадкових прав позивача і взагалі не пов`язаний з нарахуванням та виплатою розміру суддівської винагородита щомісячного довічного грошового утримання.
Тобто, позовна вимога у справах № 757/70264/17-ц та № 686/23445/17 не є тотожною позовній вимозі, у справі що розглядається.
Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимогст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язу є суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідьна кожен аргумент. Межі цьогообов`язкуможуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повне судове рішення складено 01 серпня 2023 року.

Головуючий:

Судді: