УХВАЛА

10 липня 2023 року 
м. Київ
справа №120/2650/21-а
провадження № К/990/22595/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
26 червня 2023 року зазначена касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції.
Ухвалою від 27 червня 2023 року Верховний Суд задовольнив заяву судді Мацедонської В. Е. про самовідвід і відвів її від розгляду цієї справи.
За результатом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями відповідно до протоколу від 28 червня 2023 року справу передано для розгляду колегії суддів у складі: Смоковича М. І. (доповідач), Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача при обчисленні позивачу у період з 01.01.2019 по 05.01.2021 включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 Постанови №704;
зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок грошового забезпечення, визначеного з урахуванням додатку 1,14 Постанови №704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти та доплатити:
за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу 2980,00 грн. на місяць та окладу за військовим званням 650,00 грн. на місяць;
за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу 3260,00 грн. на місяць та окладу за військовим званням 710,00 грн. на місяць;
за період з 01.01.2021 по 05.01.2021 включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу 3520,00 грн. на місяць та окладу за військовим званням 770,00 грн. на місяць;
за період з 01.01.2019 по 05.01.2021 включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошової допомоги на оздоровлення за та грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу позивача в період з 01.01.2019 по 31.12.2019 2980,00 грн. на місяць, з 01.01.2020 по 31.12.2020 3260,00 грн. на місяць, з 01.01.2021 по 05.01.2021 3520,00 грн. на місяць, та розміру окладу за військове звання з 01.01.2019 по 31.12.2019 650,00 грн. на місяць, з 01.01.2020 по 31.12.2020 710,00 грн. на місяць, з 01.01.2021 по 05.01.2021 770,00 грн. на місяць;
належну з урахуванням проведених раніше виплат одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ у зв`язку із звільненням з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби на день звільнення позивача, обчисленого із розміру посадового окладу 3520,00 грн. та розміру окладу за військове звання 770,00 грн.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року, позов задоволено частково:
визнано протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 05.01.2021 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік та одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року;
зобов`язано відповідача здійснити позивачу перерахунок її грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 05.01.2021 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік та одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Своєю чергою, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Аналіз аргументів касаційної скарги в сукупності з відображеними у судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Обставин, передбачених пунктом «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, з матеріалів касаційної скарги не встановлено. 
Військове звання позивача та посада публічної служби, яку обіймав позивач та у зв`язку зі звільненням з якої виник цей спір, не відносяться до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції». 
Згідно з останньою під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема, військові посадові особи вищого офіцерського складу, якими в силу частини другої статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовослужбовці зі званнями: генерал-майор, контр-адмірал, генерал-лейтенант, віце-адмірал, генерал-полковник, адмірал, генерал армії України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За наведеного правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року у справі №120/2650/21-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                М. І. Смокович

Судді                                                                                                    Н. А. Данилевич 

                                                                                                    Н. В. Шевцова