Справа № 308/689/20

Закарпатський апеляційний суд

       
  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

06.09.2023                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала захисниця ОСОБА_1 - адвокатка Меженна В.І.,
в с т а н о в и в :
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2020 року 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження - Україна, Київська обл., м. Яготин; місце проживання - АДРЕСА_1 .; місце роботи - тимчасово не працює; закордонний паспорт - НОМЕР_1 від 10.06.2019; орган, що видав - 8103

визнано винуватим у порушенні митних правил за ст. 472 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 112692 /сто дванадцять тисяч шістсот дев`яносто дві/ гривні 28 копійок. 

Вилучені за  протоколом про порушення митних  правил №4546/30500/19  від 01.12.2019 безпосередні предмети порушення митних правил, а саме: сумка жіноча з плечовим ремінцем з натуральної шкіри чорного кольору торговельної марки «BURBERRY», артикул 8026218, країна виробництва Італія у кількості 1 штука, вартістю 28831,75 грн; сумка жіноча з плечовим ремінцем з текстильних матеріалів з оздобленням з натуральної шкіри, коричневого кольору зі стрічкою зеленого та червоного кольору торговельної марки «GUCCI», країна виробництва Італія у кількості 1 штука, вартістю 34121,98 грн; сумка поясна жіноча  з текстильних матеріалів (склад  80%  бавовна, 20%  поліестер), коричневого кольору торговельної марки «BURBERRY», країна виробництва Італія у кількості 1 штука, вартістю 15341,67 грн; сумка чоловіча з плечовим ремінцем з натуральної шкіри, чорного кольору торговельної марки «COACH», артикул F8030 країна виробництва США у кількості 1 штука, вартістю 3581,30 грн; взуття жіноче (кросівки) з текстильних матеріалів на підошві із гуми, коричневого кольору зі стрічкою зеленого та червоного кольорів торговельної марки «GUCCI», артикул 7341F 8402, країна виробництва Італія, упаковане в картонну коробку у кількості 1 пара, вартістю 13093,32 грн; гаманець жіночий з текстильних матеріалів з оздобленням з натуральної шкіри, коричневого кольору зі стрічкою зеленого та червоного кольорів торговельної марки «GUCCI», артикул 7541F 8402, країна виробництва Італія, упакований у картонну коробку в кількості 1 штука, вартістю 12961,06 грн; колготи жіночі трикотажні з синтетичних волокон (склад 80% поліамід 20% еластан) білого кольору торговельної марки «GUCCI», модель 464684 3G2459200, країна виробництва Італія, упаковані в картонну коробку в кількості 1 штука, вартістю 2380,60 грн; колготи жіночі із синтетичних волокон (склад 80% поліамід 20%  еластан) чорного кольору торговельної марки «GUCCI», модель 464684 3G2459200, країна виробництва Італія, упаковані в картонну коробку у кількості 1 шт, вартістю 2380,60 грн конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 420 /чотириста двадцять/ гривень 40 копійок. 

Згідно постанови, 01.12.2019 о 09 год 50 хв у зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль  марки «VW», моделі «LT26», реєстраційний номерний знак  України НОМЕР_2   під  керуванням громадянина  України  ОСОБА_1 ,  що  прямував в  Україну з  Італії,  де перебував  у приватних  справах.  Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження  митного контролю по смузі руху «червоний коридор». Перед проходження митного огляду ОСОБА_1  було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій  він вказав свої паспортні дані, відомості про транспортний засіб та наявність у нього багажу з особистими речами  загальною кількістю 10 (десять) місць. При усному опитуванні ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність будь-яких інших товарів, у тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено.  В ході митного контролю транспортного засобу та речей ОСОБА_1 , окрім задекларованих десяти місць  із особистими речами громадянина, був виявлений не вказаний у митній декларації,  не заявлений  при усному опитуванні товар  іноземного виробництва : сумки та взуття. Вищезазначений товар був поміщений у 3 (три) картонні коробки, що знаходилися у багажному відсіку автомобіля, на підлозі. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався. Виявлені товари ОСОБА_1 своєю власністю  не визнав  і повідомив, що переміщує вищевказані картонні коробки з Італії в Україну на прохання незнайомої громадянки України  в місто Київ - одну  коробку для  громадянки ОСОБА_2 (телефон  НОМЕР_3 ), другу коробку для громадянина на ім`я  ОСОБА_3 (телефон НОМЕР_4 ), а третю коробку потрібно відправити по почті на ім`я ОСОБА_4 (телефон  НОМЕР_5 ). Згідно з інформації, отриманої з мережі Інтернет (офіційні сайти «BURBERRY», «GUCCI», «COACH») від 1.12.2019 
вартість вилученого товару становить 112692,28 грн. 

Таким чином ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню. 

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано митним органом та судом як такі, що мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) статтею 472 Митного кодексу України.

В апеляційній скарзі адвокат Меженна В.І. вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що справа розглянута за відсутності правопорушника, чим було позбавлено його права надати особисто пояснення та докази на їх підтвердження. Вказує і на те, що ОСОБА_1 перевозив товар без приховування від митного контролю, надав пояснення працівникам митниці, відповідно до яких коробки віз на прохання жінки з Італії, а на пояснення, що даний товар коштує 500 Євро та має вагу в цілому - приблизно 25 кг, а також про те, що на товар у власників є чек, однак він знаходиться у нього і при потребі він може його підвезти на митницю, ніхто не звернув увагу. Таким чином, на його думку, зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 не мав наміру продати товар чи придбав такий для цілей ведення господарської діяльності, що означає відсутність складу порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , та його захисниці, адвокатки Меженної В.І., а також без участі представника митного органу, які належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку SMS - повідомлення від 16.06.2023. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб, береться до уваги те, що від сторони захисту не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін. Окрім того, приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних вище осіб, апеляційний суд також бере до уваги і те, що судовий розгляд неодноразово відкладався, зокрема: 16.03.2021 (а. с. 86); 18.10.2021 (а. с. 89), 26.04.2022 (а. с. 92), 04.07.2022 (а. с. 94), 01.12.2022 (а. с. 118), 02.03.2023 (а. с. 125-130), 12.06.2023 (а. с. 132-142), і що неявка цих осіб, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, що судове рішення є законним та обґрунтованим.
Апеляційний суд визнає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 472 МК України правопорушення підтверджується такими доказами: протоколом про порушення митних правил №4546/30500/19 від 01 грудня 2019 року, який був оформлений у присутності ОСОБА_1 , який особисто ознайомився з його змістом, що підтверджується його особистим підписом (а. с. 1 - 5); письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких ОСОБА_1 визнав факт перевезення ним не задекларованого товару, пояснивши при цьому, що переміщуваний ним товар належить невідомій жінці (а. с. 6, 7); митною декларацією від 01.12.2019, з якої убачається, що ОСОБА_1 задекларував лише особисті речі (а. с. 9), актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а. с. 12); доповідною запискою головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Тиса» Адаховського С. С. (а. с. 13, 14); описом предметів від 01.12.2019 (а. с. 17, 18); фотоматеріалами (а. с. 19-32); висновком експерта №1420003800-0012 від 10.01.2020, відповідно до якого вартість товару становить 114165, 45 грн (а. с. 22-24). 

Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що головний державний інспектор відділу митного оформлення №2 митного поста «Тиса» Адаховський С. С., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні процесуального документу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 , та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи - на такі дані не вказувалось у суді першої інстанції, і не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 , порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ст. 472 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає.

Апеляційний суд констатує, що відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України, місцевий суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, дослідив у судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та ухвалив мотивоване, законне рішення.

При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги таке.

Відповідно до вимог ч. ч. 1,2,4 статті 374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Норма частини першої цієї статті застосовується у разі, якщо особа, яка ввозить товари на митну територію України, в`їжджає в Україну не частіше одного разу протягом однієї доби. З метою забезпечення дотримання цієї умови посадові особи органів охорони державного кордону, які здійснюють паспортний контроль у пунктах пропуску через державний кордон України, безпосередньо в процесі здійснення такого контролю інформують посадових осіб митних органів про громадян, які в`їжджають в Україну частіше одного разу протягом однієї доби. У разі якщо товари в обсягах, що не перевищують обмежень, встановлених у частині першій цієї статті, ввозяться на митну територію України особою, яка в`їжджає в Україну частіше одного разу протягом однієї доби, такі товари підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, які видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

Товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 377 МК України, товари за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Стаття 472 МК України передбачає відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню.

При оцінці доводів апелянтки про те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції сторона захисту присутня не була, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджується те, що місцевим судом вживалися всі необхідні заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 та його захисниць, - як адвокатку Ковальчук О. В., так і адвокатку Меженну В. І., про час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні у справі судові повістки, які були направлені вищевказаним особам. Отже, суд першої інстанції, дотримуючись визначених у ч. 1 ст. 277 КУпАП строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини з аналогічних питань, зокрема рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, в яких зазначено, що особа у розумінні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, обґрунтовано прийняв рішення у справі за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних та досліджених судом доказів. При цьому, права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП, відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.

Твердження адвокатки Меженної В. І. про те, що ОСОБА_1 перевозив товар без приховування, надав пояснення працівникам митниці, що коробки віз на прохання жінки з Італії, а на пояснення, що товар коштує 500 Євро та має вагу в цілому - приблизно 25 кг, а також про те, що на товар є чек, однак він знаходиться у його власника і при потребі він не може його підвезти на митницю, ніхто не звернув увагу, - апеляційний суд відхиляє, оскільки відсутність доказів на їх підтвердження свідчить про те, що доводи в цій частині спрямовані виключно з метою уникнення адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Так, стороною захисту не надано жодних доказів, які можуть підтвердити достовірність вказаних доводів, при цьому, жодного документу, зокрема чеку на підтвердження вартості вказаного у протоколі про порушення митних правил товару, ні ОСОБА_1 , ні адвокаткою Меженною В. І., до матеріалів справи не долучено.

Натомість у матеріалах справи наявний висновок експерта Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень №1420003800-0012 від 10.01.2020, з якого убачається, що загальна вартість наданого на дослідження товару, зазначеного у постанові про призначення експертизи від 19.12.2019 у справі про порушення митних правил № 4546/30500/19, станом на 01.12.2019 становить 114165,45 грн.

Будь-яких інших висновків експертів про вартість переміщуваного ОСОБА_1 товару, окрім вищевказаного, матеріали справи не містять.

З указаного вище висновку убачається, що процедура оцінки товару та експертний висновок №1420003800-0012 від 10.01.2020,здійснені та виконані відповідно до Митного кодексу України; Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003; "Методики оцінки майна", затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 1891 від 10.12.2003; "Нормативних та додаткових матеріалів по експертизі товарів", Торгово-промислова палата України, Київ, 2003; Постанови КМУ від 25.08.1998 № 1340 «Про Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним»; та іншими посібниками та інформаційними матеріалами Інтернет-ресурсів.

Відповідно до вимог ст. 495 МК України та ст. 251 КУпАП доказами в справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються також висновком експерта, проведеного відповідно до вимог ст. 515 МК України та ст. 273 КУпАП.

В апеляційній скарзі не вказується на будь-які порушення вимог законодавства при проведенні товарознавчої експертизи товару, на неправильність чи неповноту при проведенні та складанні висновку, а також не заявлено жодних клопотань про призначення експертного дослідження.

Тому, беручи до уваги вищенаведене, апеляційним судом, належним доказом щодо вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, визнається наявний у матеріалах справи вказаний вище експертний висновок №1420003800-0012 від 10.01.2020, у зв`язку з чим, вартість товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 114165,45 грн, визнається достовірною і такою, що ґрунтується на вимогах чинних нормативно-правових актів.

Будь-яких інших висновків експертів про вартість переміщуваного ОСОБА_1 товару, окрім вищевказаного, матеріали справи не містять.

Відхиляє апеляційний суд і доводи адвокатки Меженної В. І. про те, що вартість товару є нижчою від тієї, що вказана експертом у висновку, оскільки у підтвердження цих доводів сторона захисту не надала будь-які докази, у тому числі товарні чеки чи інші документи, які б підтверджували іншу вартість товару, ніж та що встановлена висновком експертизи.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 МК України правопорушення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення та закриття провадження у справі, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

При цьому, апеляційний суд констатує, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, відтак правильно застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ст. 472 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.

Також апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу та конфіскації товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, - є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.

Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На інші доводи, які можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось, що ОСОБА_1 та його захисниця адвокатка Меженна В. І., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И  В :

Апеляційну скаргу, яку подала захисниця ОСОБА_1 - адвокат Меженна В.І., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2020 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України ОСОБА_1 , залишити без зміни.

        Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван Стан