ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5400/23 Справа № 215/2231/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання Гладиш К.І.
сторони справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач- голова Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Солод Віталій Михайлович, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження  цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  наухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2023 року, винесену суддею Деміденком Ю.Ю. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні), 

ВСТАНОВИВ 

07 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення за рахунок державного бюджету на його користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди бездіяльністю підлеглого Держави Україна голови Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Солода В.М. в сумі 840800 грн.
Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2023 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до голови Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Солода Віталія Михайловича про відшкодування моральної шкоди.
Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішення подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції просить її скасувати та розглянути клопотання від 29.07.2021, 13.09.2021 і заяву про відвід судді від 29.07.2021.
При цьому, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не надав визначеності управлінській функції Держави України та не зазначив закон яким керувався, постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі. Вказує, що суд порушив устої судочинства – основний принцип правової визначеності і не зазначив, що управлінська функція Держави Україна при вирішенні питання звернень громадян у сфері управління полягає у прийнятті рішення, постанови, розпорядження, які є актами управління для врегулювання питання надання адміністративних послуг і видаються (приймаються) на виконання управлінських функцій в системі місцевих державних адміністрацій, органів державної влади, місцевого самоврядування, які стосуються прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням, і виноситься тільки за результатами розгляду звернення.
Вказує, що місцевий суд ухвалою, яку не оформив окремим документом з виходом в нарадчу кімнату, не надав визначеності факту заподіяння страждань і не надав визначеності суб`єктивним правам позивача, не зазначив закон, яким керувався, постановляючи ухвалу.
Позивач зазначає, що суд неналежно підготувався до розгляду справи №215/2231/21 з відповідачем Держава Україна, де позивач вимагав стягнути 735 700 грн. за рахунок державного та місцевого бюджету у рівних частинах на його користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди протиправною бездіяльністю підлеглого Держави Україна, голови виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради в захист права на свободу від шкоди, спричиненої неналежним функціонуванням системи місцевого самоврядування, недбалістю і помилками ОСОБА_2 , оскільки рішення від 12.04.2021 у справі №215/5508/20 стосувалося вимоги на суму 840 800 грн. моральної шкоди, ці вимоги суд не розглядав, оскільки вважав, що механізм виконання рішень стягнення коштів з державного бюджету в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу здійснюється через орган Державного казначейства України, який є належним відповідачем, тому вважав, що позов подано не до того відповідача і відмовив у позові чим порушив принцип правової визначеності.
Скаржник вважає, що суд хибно вважає спір тим самим предметом і з тих самих підстав, незважаючи на те, що справи, мають різні вимоги.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача, виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради, просить провести апеляційний розгляд за відсутності представника відповідача, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Ухвалою Дніпровського апеляційну суду від 12 червня 2023 року призначено справу до апеляційного розгляду на 10.00 год. 01 серпня 2023 року та доручено Тернівському районному суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області забезпечити проведення у призначений день та час судового засідання в режимі відео конференції в приміщені цього суду та участь у ній позивача ОСОБА_1 
В Призначений день та час ОСОБА_1 не з`явився до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області для участі в апеляційному розгляді справи в режимі відеоконференції.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог скарги, доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області витребувано з канцелярії суду належним чином завірені копії судових рішень першої, апеляційної та касаційної інстанції, а також копію позовної зави у справі №215/5508/20 за позовом ОСОБА_1 до голови Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Солода Віталія Михайловича про відшкодування моральної шкоди (а.с.32-40).
       Як видно з копій вищевказаних документів, рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.04.2021, що залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.10.2021 та постановою Верховного Суду від 04.07.2022 вирішено аналогічний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (а.с.30-40). 
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.04.2021 набрало законної сили 06.10.2021 (а.с.32-34).
Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив з того, що оскільки рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.04.2021 у справі №215/5508/20, що набрало законної сили 06.10.2021, вирішено аналогічний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, необхідно закрити провадження по справі.
Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.
Відповідно до п.3. ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №320/9224/17 (провадження №14-225цс19) зазначено: «Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц (провадження №14-58цс18) зазначено, що: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».
Так, з позовної заяви ОСОБА_1 , яку подано до Тернівського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області 07 квітня 2021 року видно, що відповідачем по справі Позивач зазначає голову виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича та вказує ціну позову 840 800 грн. (а.с.1).
Також у позові ОСОБА_1 просить суд стягнути за рахунок державного бюджету на його користь в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, бездіяльністю підлеглого Держави Україна, головою виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ради ОСОБА_2 в сумі 840 800 грн. (а.с.2).
У позові зазначено про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідно до рішення від 20.06.2019 Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №215/5883/18.
Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу за позовом ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича про відшкодування моральної шкоди, завданої діями відповідно до рішення від 20.06.2019 Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №215/5883/18 та відмовив у задоволенні позову, а саме у стягненні на користь позивача 840 800 грн. моральної шкоди (а.с.32-34).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року залишено без змін (а.с.35-37).
Постановою Верховного Суду від 04 липня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Касаційна скарга залишена без задоволення, рішення суду першої від 12 квітня 2021 року та постанова суду апеляційної інстанції від 06 жовтня 2021 року залишені без змін (а.с.38-40).
Таким чином, висновок суду першої інстанції про закриття провадження по даній справі з підстав наявності іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав є правильним.
Доводи позивача ОСОБА_1 , колегія суддів вважає необґрунтованими та з наведених вище обставин не вбачає підстав для скасування законної і обґрунтованої ухвали суду першої інстанції.
Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1  залишити без задоволення 
Ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2023 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 01 серпня 2023 року.
Головуючий:

Судді: