ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 серпня 2023 року           справа №200/644/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року у справі № 200/644/23 (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Мельник Ілони Борисівни про визнання протиправними, скасування рішення, стягнення коштів, -

                                                   ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії державного реєстратора Мельник Ілони Борисівни Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради незаконними, а прийняте нею рішення № 66120464 від 17 січня 2023 року про відмову в державній реєстрації таким, що не відповідає вимогам законодавства та скасувати;
- стягнути з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради судові витрати по справі та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12525 грн;
- винести окрему ухвалу суду щодо незаконних дій державного реєстратора Мельник Ілони Борисівни Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради та направити її до Львівської міської ради та Міністерства юстиції України для вжиття відповідних заходів.
В обґрунтування позову зазначив, що державним реєстратором Мельник Ілоною Борисівною не перевірено факт державної реєстрації прав на інші складові багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , хоча така реєстрація прав неодноразово здійснювалася, у тому числі державними реєстраторами Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, а відповідна інформація зберігається у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.
Доказом зазначеного є рішення про державну реєстрацію прав № 65766227 від 13.12.2022 державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Віхрової О.Ю., про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за цією ж адресою.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року позов задоволено частково.
Скасовано рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Мельник Ілони Борисівни № 66120464 від 17 січня 2023 року про відмову у державній реєстрації прав.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради судові витрати у розмірі 255 гривень та в розмірі 6288,32 гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням відповідач Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 

Обґрунтування апеляційної скарги .
10.12.2022 позивачем подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо виникнення права власності) № 53377583 на машиномісце № 1 за адресою; Львівська обл., м. Львів, вул. Під Голоском, будинок 24а. 
До заяви, зокрема, надано копію розпорядження Шевченківської районної адміністрації про присвоєння багатоквартирному житловому будинку адреси від 19.05.2021 за № 254. 
За результатом розгляду заяви державним реєстратором 17.01.2023 прийнято рішення № 66120464 про відмову у державній реєстрації права власності на нерухоме майно у зв`язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, а саме відсутність інформації про реєстрацію розпорядження Шевченківської районної адміністрації м. Львова № 254 від 19.05.2021 про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна в Реєстрі будівельної діяльності.
При цьому інформація про присвоєння адреси багатоквартирному житловому будинку, що розташований АДРЕСА_1 (згідно з розпорядженням Шевченківської районної адміністрації від 19.05.2021 за № 254) відсутня в Реєстрі будівельної діяльності, тому рішення державного реєстратора про відмову у проведенні реєстраційної реєстрації права власності є законним.
Судом першої інстанції також не враховано, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі присвоєння завершеному будівництвом об`єкту адреси без застосування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва проводиться за наявності документа, що підтверджує присвоєння такому об`єкту адреси, крім випадку, передбаченого абзацом другим пункту 79 “Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015.
Такий документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, отримується державним реєстратором шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. 
Тому є безпідставними посилання позивача на пункт 79 Порядку, що адреса не повинна бути внесена у ЄДЕССБ, оскільки ця норма застосовується лише щодо адрес, присвоєних до 30.11.2020.
Для вчинення реєстраційної дії необхідно, щоб у Реєстр будівельної діяльності була внесена інформація про присвоєння адреси саме будинку АДРЕСА_1 .
Тобто, в даному випадку слід керуватись п. 77 Порядку, який передбачає, що державна реєстрація проводиться за наявності відомостей про присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, оскільки розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 254 прийняте 19.05.2021, тобто після набрання чинності частиною 6 статті 26-3 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”. 
Також суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу.
Позивачем та другим відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.
Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 19.05.2021 № 254 “Про присвоєння багатоквартирному житловому будинку (секції 3-4) з вбудованими приміщеннями громадського призначення, підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями трансформаторної підстанції адреси “вулиця Під Голоском, 24-а” вирішено присвоїти багатоквартирному житловому будинку (секції 3-4) з вбудованими приміщеннями громадського призначення, підземним паркінгом та вбудованими приміщенням трансформаторної підстанції на АДРЕСА_2 (загальною площею – 11841,5 км.м., житловою площею квартир – 4495,3 кв.м., кількістю поверхів – 6, 8, площею вбудованих вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень – 2735,6 кв.м.) поштову адресу: АДРЕСА_1 .
10.12.2022 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради про державну реєстрацію права власності, а саме щодо державної реєстрації виникнення права приватної власності на машиномісце № 1 за адресою: АДРЕСА_1 (зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10.12.2022 за реєстраційним номером 53377583). 
До заяви додано: - квитанцію про сплату адміністративного збору; - акт огляду машиномісця від 29.11.2022; - договір купівлі-продажу майнових прав на машиномісце від 29.11.2022; - витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер: ЛВ122210331674, видавник: ЄДЕССБ; - технічний паспорт, серія та номер: ТІ01:8248-0510-8842-6050, видавник: ЄДЕССБ; - довідка, серія та номер: 29/11/2022-п1ф, видавник: ТзОВ “ЖК Білий шоколад”; - акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, видавник: ТзОВ “ЖК Білий шоколад”, ОСОБА_1 ; - акт передачі пакету документів, серія та номер: б/н, видавник: ТзОВ “ЖК Білий шоколад”, ОСОБА_1 ; - копія довіреності, серія та номер: 111, видавник: Лобас Антон Віталійович, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу.
Відповідно до квитанції № 1 від 10.12.2022 позивачем сплачено 250,00 грн адміністративного збору за проведення державної реєстрації права власності, а також 5,00 грн банківської комісії.
Рішенням державного реєстратора Мельник І.Б. № 65788956 від 15 грудня 2022 року “Про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень” вирішено зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 10.12.2022 09:32:37 за реєстраційним номером 53377583, яку подав ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що відповідно до п. 79 Порядку скеровано запит до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо розпорядження про присвоєння багатоквартирному житловому будинку адреси № 254 від 19.05.2021.
Рішенням державного реєстратора Мельник І.Б. № 66120464 від 17 січня 2023 року вирішено відмовити в державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на машиномісце № 1 що розташований АДРЕСА_1 за суб`єктом: ОСОБА_1 , податковий номер/серія, номер паспорта/ НОМЕР_1 . 
У рішенні зазначено, що відповідно до ст. 10 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. 
Відповідно до ч. 6 ст.26-3 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” адреса вважається присвоєною з дня внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації про її присвоєння. 
Відповідно до п. 77 Порядку Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. 
Державним реєстратором встановлено, що відомості з ЄДЕССБ відсутні, що і стало підставою для відмови в державній реєстрації права власності.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з відсутності у рішенні відповідача визначених статтею 24 Закону №1952-IV підстав для відмови в державній реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно пунктів 2,4 частини третьої статті 10 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” (далі – Закон № 1952-IV), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. 
Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
На підставі статті 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Частиною першою статті 24 Закону № 1952-IV визначені підстави для відмови в державній реєстрації прав: 
1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 
2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;
3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 
4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 
5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;
6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом; 
7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;
8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 
9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 
10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 
11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 
12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 
13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці);
14) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім випадків, визначених законом, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості; 
15) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості - у разі державної реєстрації переходу спеціального майнового права, іншого речового права, обтяження на об`єкт незавершеного будівництва (крім об`єктів незавершеного будівництва, на які зареєстровано право власності), майбутній об`єкт нерухомості; 
16) заява про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості містить відомості не про всі майбутні об`єкти нерухомості у складі подільного об`єкта незавершеного будівництва; 
17) не визначено чи визначено не в повному обсязі майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки, - у разі первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості, які є частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва; 
18) наявні зареєстровані спеціальні майнові права на майбутні об`єкти нерухомості, що є складовою частиною подільного об`єкта незавершеного будівництва, - у разі державної реєстрації речового права або обтяження на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім зміни замовника будівництва відповідно до закону, обтяження майна іпотекою відповідно до Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю"; 
19) у Державному реєстрі прав відсутні відомості про право власності/право користування земельною ділянкою замовника будівництва (крім випадків, якщо відповідно до закону виконання будівельних робіт може здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою) у разі: державної реєстрації спеціального майнового права на неподільний/подільний об`єкт незавершеного будівництва; первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості; державної реєстрації спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості у зв`язку з його першим відчуженням; 
20) не дотримано вимоги, визначені статтею 27-2 цього Закону.
Відповідно до частини п`ятої статті 24 Закону № 1952-IV відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.
Згідно частини другої статті 24 Закону № 1952-IV за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.
Таким чином, перелік підстав для відмови у державній реєстрації, встановлений ст.24 Закону № 1952-IV, є виключним і не підлягає розширеному тлумаченню, про що зазначено Верховним Судом в постанові від 10 червня 2021 року у справі № 638/13304/17.
Як свідчать матеріали справи, єдиною підставою для прийняття державним реєстратором рішення про відмову позивачу в державній реєстрації права власності зазначено відсутність відомостей з ЄДЕСББ.
Дійсно, однією з підстав у відмові в державній реєстрації прав є подання документів, які не відповідають вимогам, встановленим цим Законом (п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV). 
Проте, державним реєстратором в рішенні про відмову в державній реєстрації права власності не вказано, який саме документ не відповідає вимогам, встановленим Законом № 1952-IV.
Крім того, пунктом 77 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі – Порядок № 1127), передбачено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України щодо особи, яка здійснювала будівництво такого об`єкта (замовник будівництва), чи у випадку, передбаченому статтею 332 Цивільного кодексу України, - щодо особи, яка є власником закінченого будівництвом об`єкта, реконструкція якого проводилася, якщо інше не встановлено договором або законом.
Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
У разі коли закінчений будівництвом об`єкт у результаті нового будівництва є складовою частиною будинку, будівлі, споруди (квартира, гаражний бокс, машиномісце, інше житлове та нежитлове приміщення), яка після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійним об`єктом нерухомого майна, відомості про прийняття в експлуатації та про присвоєння адреси отримуються щодо будинку, будівлі або споруди, складовою частиною яких є такий об`єкт, а щодо відповідної складової частини будинку, будівлі, споруди - відомості про присвоєння адреси такій частині.
Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті реконструкції проводиться також за наявності відомостей про державну реєстрацію права власності на такий об`єкт відповідно до законодавства до проведення його реконструкції.
Підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом, крім випадків, передбачених пунктами 78, 79 та 80 цього Порядку.
Відповідно до абзацу другого пункту 79 Порядку № 1127 документ, що підтверджує присвоєння будинку, будівлі, споруді адреси, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті нового будівництва, що є складовою частиною будинку, будівлі, споруди (квартира, гаражний бокс, машиномісце, інше житлове та нежитлове приміщення), яка після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійним об`єктом нерухомого майна, у разі присвоєння відповідному будинку, будівлі або споруді, складовою частиною яких є такий об`єкт, адреси до застосування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, але за умови наявності державної реєстрації права власності на інші складові частини у відповідному будинку, будівлі або споруді.
В матеріалах справи наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів № 3177551464 від 15.12.2022, в якій визначено про державну реєстрацію права власності на інші складові частини у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 03.06.2021.
Єдина державна електронна система у сфері будівництва (ЄДЕССБ), складовою частиною якого є Реєстр будівельної діяльності, була введена в дію постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2021 року № 681 “Деякі питання забезпечення функціонування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва”, яка набула чинності лише 02.07.2021.
Проте, розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 254 “Про присвоєння багатоквартирному житловому будинку (секції 3-4) з вбудованими приміщеннями громадського призначення, підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями трансформаторної підстанції адреси “вулиця Під Голоском, 24-а” прийнято 19.05.2021.
Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, державний реєстратор Мельник І.Б. здійснила запит про надання інформації від 15.12.2022 № 2902-вих-111862 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо отримання копії розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 19.05.2021 № 254 та надання інформації щодо внесення відомостей про присвоєну адресу до Реєстру будівельної діяльності.
На вказаний запит державний реєстратор Мельник І.Б. отримала зазначене розпорядження, тобто достовірні відомості про присвоєння адреси.
На підставі викладеного у державного реєстратора Мельник І.Б. були відсутні визначені Законом № 1952-IV підстави для відмови позивачу в державній реєстрації прав, що свідчить про протиправність рішення № 66120464 від 17 січня 2023 року та наявність підстав для його скасування.
Щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, за результатами розгляду справи, документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 15.03.2019 року по справі № 826/7778/17.
До суду першої інстанції надана копія свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю № 4577 від 03.10.2012, яке видане адвокату Воронковій Юлії Вікторівні.
На підставі угоди № 01/23 від 01.02.2023 про надання правової (юридичної) допомоги адвокатом, укладеної між ОСОБА_1 (клієнт) і адвокатом Воронковою Юлією Вікторівною, гонорар адвоката складає 12525,00 грн.
Відповідно до акту № ОУ-0000001910 від 10 лютого 2023 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) виконавцем (адвокатом) були проведені такі роботи (надані такі послуги) по договору № 01/23 від 12.01.2023: 
- 01.02.2023 надання первинної юридичної консультації, кількість витраченого часу – 1,1 год.;
- 03.02.2023 ознайомлення з матеріалами справи, моніторинг законодавства та судової практики, кількість витраченого часу - 2,25 год.;
- 05.02.2023 підготовка адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради та Державного реєстратора юридичного департаменту Львівської міської ради Мельник Ілони Борисівни про скасування рішення № 66120464 від 17 січня 2023 року, кількість витраченого часу – 2,5 год.;
- 07.02.2023 формування додатків до адміністративного позову, підготовчі дії для подання адміністративного позову до суду, кількість витраченого часу – 1,75 год.;
- 10.02.2023 передача адміністративного позову із додатками клієнту, кількість витраченого часу – 0,75 год.
Всього витраченого часу 8,35 год, загальна вартість робіт (послуг) 12525,00 грн (з розрахунку 1500,00 грн за годину). 
Відповідно до квитанції про прийняття грошових коштів відповідно до договору 01/23 від 1 лютого 2023 року позивачем сплачено 12525,00 грн за надання правової допомоги.
Оскільки предмет спору в цій справі не є складним, містить один типовий епізод спірних правовідносин, справа не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, тому суд першої інстанції з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат і критерію розумності їхнього розміру, дійшов правильного висновку, що заявлений позивачем до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та непропорційним до предмета спору, а тому обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Щодо доводів апелянта про безпідставне стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 77% річних видатків на виконання судових рішень, що унеможливлює в майбутньому оскарження управлінням будь-яких інших судових рішень, суд звертає увагу на приписи частини першої статті 139 КАС України, якою встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, понесені позивачем, пропорційно задоволеним позовним вимогам.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року у справі № 200/644/23– залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року у справі № 200/644/23– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 02 серпня 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 02 серпня 2023 року.

Головуючий суддя                                                                      І.Д. Компанієць

Судді                                                                                          А.В. Гайдар

                                                                                                          Е.Г. Казначеєв