справа 369/2600/23
головуючий у суді І інстанції Пінкевич Н.С.
провадження № 22-ц/824/7871/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем   України
 
28 червня 2023 року                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,
за участю секретаря судового засідання Сердюк К.О.,
 
розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лукашенка Євгена Олександровича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2023 року про відмову у забезпеченні позову
у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування наказу та витребування майна з чужого незаконного володіння, -
в с т а н о в и в :
У лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із указаним позовом, у якому просив:
визнати незаконним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26 жовтня 2022 року за № 87 ДСК про примусове відчуження майна для потреб держави в умовах воєнного стану,
визнати недійсними та скасувати Акти про примусове відчуження або вилучення майна від 23 грудня 2023 року б/н,
витребувати з чужого незаконного володіння ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ 43966883) у власність ОСОБА_1 (РНОКПІІ НОМЕР_1 ) нерухоме майно - квартири, що знаходяться за адресами:
1) АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681133232080, Номер об`єкта в РПВП: 29938640);
2) АДРЕСА_2 реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна 2681087232080, Номер об`єкта в РПВП: 299386880;
3) АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681193632080, Номер об`єкта в РПВП: 32694662);
4) АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681189132080, Номер об`єкта в РПВП: 32694348);
5) АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681183832080, Номер об`єкта в РПВП: 32716077);
6) АДРЕСА_6 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681177132080, Номер об`єкта в РПВП: 32716094);
7) АДРЕСА_7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681160932080, Номер об`єкта в РПВП: 32716312);
8) АДРЕСА_8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681151432080, Номер об`єкта в РПВП: 32708875);
9) АДРЕСА_9 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681142732080, Номер об`єкта в РПВП: 32727474);
10) АДРЕСА_10 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681134232080, Номер об`єкта в РПВП: 32714312);
11) АДРЕСА_11 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681115132080, Номер об`єкта в РПВП: 32695148);
12) АДРЕСА_12 (реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна 2681126032080, Номер об`єкта в РПВП: 32706040);
13) АДРЕСА_13 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681194732080, Номер об`єкта в РПВП: 32706087) ;
14) АДРЕСА_14 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681187632080, Номер об`єкта в РПВП: 32706189;
15) АДРЕСА_15 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681182532080, Номер об`єкта в РПВП: 32706241);
16) АДРЕСА_16 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681168932080, Номер об`єкта в РПВП: 32718975);
17) АДРЕСА_17 (реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна 2681159132080. Номер об`єкта в РПІВІ: 32719073);
18) АДРЕСА_18 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681143432080, Номер об`єкта в РПВП:32727417);
19) АДРЕСА_19 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2681108632080, Номер об`єкта в РПВП: 32727443);
20) АДРЕСА_20 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 268109723080, Номер об`єкта в РПВП: 32711511)
 
Разом із позовною заявою від представника ОСОБА_1 - адвоката Лукашенка Є.О. до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій він просить суд: зупинити дію наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26 жовтня 2022 року № 87 ДКС та заборонити Головному управлінню розвідки Міністерства оборони України та/або його структурним підрозділам до вирішення справи по суті вчиняти будь-які дії щодо примусового відчуження майна ОСОБА_1 .
Заява обґрунтована тим, що під час оскарження ухвал про забезпечення кримінального провадження встановлено, що квартири, які належать позивачу були примусово відчужені наказом начальнику ГУР Міністерства оборони України від 26 жовтня 2022 року № 87 ДСК на потреби ГУР Міністерства оборони України. 
Рішення про примусове відчуження майна прийнято не уповноваженим органом, без відповідних правових підстав, під час примусового відчуження була порушена процедура відчуження. 
Відповідач не має право на примусове відчуження майна, оскільки не являється військовим командуванням, якому надано право на примусове відчуження. 
Не вжиття заходів забезпечення позову унеможливить чи ускладнить ефективне виконання рішення суду. 
Враховуючи викладене, представник позивача просив суд зупинити дію наказу начальника ГУР Міністерства оборони України від 26 жовтня 2022 року та заборонити ГУР Міністерства оборони України та/або його структурним підрозділам до вирішення справи по суті вчиняти будь-які дії щодо примусового відчуження майна ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2023 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Лукашенка Є.О. про забезпечення позову залишено без задоволення.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у заяві про забезпечення позову не наведено та не додано до неї конкретних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Судом першої інстанції зазначено, що ознаки протиправності наказу № 87 ДСК ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про примусове відчуження майна для потреб держави в умовах воєнного стану» не є очевидними, а фактичні обставини справи, підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.
Сам по собі факт прийняття відповідачем рішення, яке стосується прав та інтересів позивача, не є автоматичним свідченням протиправності рішення, як і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Лукашенко Є.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2023 року та постановити нову ухвалу, якою вжити заходи забезпечення позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що умовою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
 
Ухвалами Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року у справі № 757/25230/22-к, 757/25231/22 накладено арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на спірні об`єкти нерухомого майна.
Тобто наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26 жовтня 2022 року за № 87 ДСК та Актами про примусове відчуження або вилучення майна від 23 грудня 2023 року б/н здійснено незаконне відчуження указаних об`єктів нерухомого майна, яке перебувало під арештом у кримінальному провадженні.
Держава права на спірні квартири не набула, а всі дії відповідача щодо відчуження спірних об`єктів нерухомого майна здійснювалися без повідомлення власника такого майна.
Житло є спеціальним об`єктом нерухомого майна, яке не може бути вилучено у власника без рішення суду.
 
Від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Відзив обґрунтовано тим, що спірну нерухомість відчужено з правом відшкодування після закінчення періоду воєнного стану, що свідчить про врахування інтересів не лише держави та суспільства, а й ОСОБА_1 .
Таким шляхом досягнута кінцева мета конфіскації майна, як виду покарання, яка є тотожною кінцевій меті примусового відчуження майна під час воєнного стану та передбачає перехід майна у власність держави. Тому передача спірного майна державі не вплине на дієвість кримінального провадження.
У випадку, якщо за результатами судового розгляду кримінального провадження судом не буде ухвалено рішення про застосування спеціальної конфіскації або призначення конфіскації майна як виду покарання, то власник або володілець вилучених об`єктів нерухомого майна матиме можливість скористатися компенсаційними правовими механізмами, які передбачають повне відшкодування вартості вилученого майна в умовах воєнного стану відповідно до Закону.
Примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану - це виняткова процедура, яка може бути застосована виключно під час дії воєнного стану та допускає обмеження певних прав осіб. 
Представник позивача не наводить правових норм, які б зобов`язували ГУР повідомляти про всі свої дії ОСОБА_1 та деталізували б процедуру такого повідомлення.
 
Процедура відчуження майна в умовах воєнного стану по своїй суті є одностороннім правочин, при якому не вимагається згода іншої сторони - позивача. Закон України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» також не ставить можливість відчуження майна від факту наявності згоди попереднього власника чи факту його обов`язкового повідомлення про такий намір. 
Прив`язка скаржником моменту набуття права державної власності на примусово відчужене майно з моментом підписання Акту власником такого майна суперечить самій суті процедури. 
Законодавство не зобов`язує державу детально обґрунтовувати, в чому полягає така суспільна необхідність витребування майна у власника. В умовах воєнного стану вона може бути ще й віднесена до інформації з обмеженим доступом.
Указом Президента України не передбачено обмеження конституційних прав, передбачених статтею 47 Конституції України (право на житло).
Однак, при реалізації відповідачем процедури відчуження спірних об`єктів нерухомості на користь держави не було обмежено конституційне право на житло позивача.
До заяви про забезпечення позову не додано доказів того, що хоча б одна із двадцяти спірних квартир є житлом ОСОБА_1 . Скаржник зареєстрований за іншою адресою, яка не співпадає з адресою жодної з квартир.
Заявником не обґрунтовано необхідність застосування судом саме запропонованих заходів забезпечення позову, не надано пропозицій зустрічного забезпечення.
 
Колегія апеляційного суду, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дійшла висновку про таке.
Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.
Частиною 1, 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.
З матеріалів справи убачається, що предметом позову ОСОБА_1 є визнання незаконним та скасування наказу про примусове відчуження майна для потреб держави в умовах воєнного стану, визнання недійсними та скасування акта про примусове відчуження або вилучення майна та витребування з чужого незаконного володіння ІНФОРМАЦІЯ_1 у власність ОСОБА_1 нерухомого майна - 20 квартир.
У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить суд зупинити дію наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26 жовтня 2022 року № 87 ДКС та заборонити Головному управлінню розвідки Міністерства оборони України та/або його структурним підрозділам до вирішення справи по суті вчиняти будь-які дії щодо примусового відчуження майна ОСОБА_1 .
Колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у заяві про забезпечення позову не наведено та не додано до неї конкретних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
А також, колегія апеляційного суду враховує таке.
У своїй заяві ОСОБА_1 просить суд заборонити вчиняти будь-які дії щодо примусового відчуження його майна.
Однак з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23 січня 2023 року № 320886712 вбачається, що спірне майно (квартири) належать Головному управлінню розвідки Міністерства оборони України, а не ОСОБА_1 , як це зазначено у прохальній частині його заяви про забезпечення позову.
Крім того, у заяві про забезпечення заяви не зазначено конкретне майно, відносно якого позивач просить заборонити Головному управлінню розвідки Міністерства оборони України та/або його структурним підрозділам вчиняти будь-які дії до вирішення справи по суті.
Доводи апеляційної скарги про незаконність відчуження спірних об`єктів нерухомого майна, яке перебувало під арештом у кримінальному провадженні, а також порушення порядку відчуження майна, передбаченого Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені обставини при розгляді заяви про забезпечення позову судом не встановлюються, а вирішуються при розгляді справи по суті.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги на спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, та відхиляються апеляційним судом.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лукашенка Євгена Олександровича залишити без задоволення.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.
 
Дата складення повного судового рішення 21 липня 2023 року.   

 
 
Головуючий                                                                             Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                                            Р.В. Березовенко
 
                                                                                                            О.Ф. Лапчевська