ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6570/23 Справа № 184/148/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року                                                                 м.Кривий Ріг

головуючого судді                 Агєєва О.В.,
суддів:         Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,
за участю секретаря судового засідання          Сотнікової А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №184/148/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів або звільнення від сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Томаш В.І., -
ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів або звільнення від сплати аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14.08.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягуються на утримання доньки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісяця, починаючи з 11 липня 2014 року до досягнення донькою 3-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісяця до повноліття дитини. 
На підставі заяви стягувача у Покровському відділі ДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) постановою державного виконавця від 01.09.2014р., відкрито виконавче провадження ВП №44548388. Рішення виконується шляхом здійснення утримань із зарплати позивача у розмірі 1/4 частини від заробітку. 
Відповідно до судового наказу виданого 09.01.2023 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області по справі №184/1912/22, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 30.11.2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, на утриманні позивача перебуває три особи і відповідно аліменти на кожного мають стягуватися у рівних частках, а саме по 1/6 на кожного. 
У зв`язку з викладеним просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача ОСОБА_1 відповідно до рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14.08.2014 року на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини його заробітку (доходу) на 1/6 частку його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 травня 2023 року ОСОБА_1 , представник позивача – ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів або звільнення від сплати аліментів - задоволено.
Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 відповідно до рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14.08.2014 року по справі 184/2255/14-ц, номер провадження 2/184/521/14 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання доньки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини його заробітку (доходу) на 1/6 частку його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Виконавчий лист, який був виданий на виконання рішення суду 184/2255/14-ц, номер провадження 2/184/521/14 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області від 14 серпня 2014 року – відкликати з Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) після набрання рішенням законної сили та повного погашення заборгованості ОСОБА_1 за вказаним виконавчим листом, якщо така заборгованість існує.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , проживає однією сім`єю, веде спільне господарство, усиновив її сина від першого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вважає, що позивач діючи узгоджено зі своєю дружиною ОСОБА_3 намагається поліпшити матеріальне положення своєї сім`ї, шляхом погіршення матеріального положення їхньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та зменшенням витрат на її утримання, що ніяким чином не відповідає інтересам дитини.
Судом не взято до уваги, значне поліпшення матеріального становища позивача, який за період з серпня по жовтень 2022 року в інтересах сім`ї придбав чотири об`єкти нерухомого майна, що свідчить про можливість позивача і надалі сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку.
Вважає, що раніше визначений за рішенням суду розмір аліментів на утримання їхньої доньки відповідає вимогам діючого законодавства та його зменшення у зв`язку з наявністю на утриманні позивача ще двох дітей без підтвердження погіршення матеріального стану позивача не сприятиме належному забезпеченню їхньої доньки та суперечитиме її інтересам.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хомік Є.М. зазначає, що позивачем до позовної заяви додано докази зміни сімейного стану, а також зміна матеріального стану. Крім того, як свідчать копії договорів купівлі-продажу нерухомого майна, від імені ОСОБА_1 в обох випадках діяв представник, який на власний розсуд вирішував питання щодо дати реєстрації права власності. Позивач наголошує, що оплата за придбане майно була здійснена протягом тривалого часу, поетапно, що підтверджується наявними у справі розписками про отримання коштів продавцями. Позивач також зазначає, що не мав і не має можливості надати суду документи щодо права власності третьої особи, оскільки подружжя проживає окремо. 

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. 
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28.08.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 стягнуто на утримання доньки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісяця, починаючи з 11 липня 2014 року до досягнення донькою 3-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого стягувати аліменти в розмірі частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісяця до повноліття дитини (а.с.7).
Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Покровському відділі ДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.09.2014 року відкрито виконавче провадження ВП №44548388 від 01.09.2014 року, з примусового виконання виконавчого листа №2/184/521/14, виданого 28.08.2014 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області (а.с. 7).
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , видане Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Батьком вказаний ОСОБА_1 , матір`ю – ОСОБА_10 (а.с.8).
ОСОБА_11 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (а.с.9).
Відповідно до судового наказу справа №184/1912/22, номер провадження №2н/184/6/23, виданого Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 30.11.2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.10).
Постановою державного виконавця Покровського відділу ДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.01.2023 року відкрито виконавче провадження ВП №70861569, з примусового виконання судового наказу №184/1912/22, виданого 09.01.2023 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області (а.с. 52)
Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №34, відповідач ОСОБА_12  зареєструвала шлюб з ОСОБА_13 , її прізвище після державної реєстрації шлюбу -  ОСОБА_14 (а.с.36). 
Відповідно до довідки виданої командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , являється військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 та його грошове забезпечення з 01.10.2022 по 31.03.2023 складає 138030,10 грн. (а.с 58).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_15 , враховуючи зміни в матеріальному становищі відповідача в бік погіршення, суд вважав за доцільне зменшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду та розглянувши доводи апеляційної скарги виходить з наступного.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.
При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставин, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу з ОСОБА_3 має двох дітей, на утримання яких за судовим наказом утримуються аліменти в розмірі 1/3 частини. Крім того, на час звернення з позовними вимогами діти поставлені у нерівне становище, оскільки отримують різний розмір матеріального забезпечення від батька. 

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дозволяє дійти висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.
Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до довідки виданої командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , являється військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 та його грошове забезпечення з 01.10.2022 по 31.03.2023 складає 138030,10 грн. (а.с 58)
Як вбачається з матеріалів справи рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28.08.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 стягнуто на утримання доньки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісяця, починаючи з 11 липня 2014 року до досягнення донькою 3-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого стягувати аліменти в розмірі частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісяця до повноліття дитини.
Відповідно до судового наказу справа №184/1912/22, номер провадження №2н/184/6/23, виданого Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 30.11.2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.10).

Таким чином, судом першої інстанції враховано, що аліменти, які стягуються на утримання доньки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини, перевищують розмір встановлений судовим наказом про стягнення аліментів на утримання двох дітей у новому шлюбі позивача: сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на яких в загальному розмірі стягується 1/3 частина усіх видів заробітку (доходу) позивача по справі.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду, що подальше стягнення з позивача на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі частини, може призвести до надмірного фінансового навантаження на позивача і ставить в нерівне становище інших дітей ОСОБА_6 на утримання яких останній також сплачує аліменти.

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 

За змістом ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до статей 180 - 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що кожен з батьків повинен приймати рівну участь у духовному розвитку та матеріальному забезпеченні дитини. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.

Доводи апеляційної скарги щодо придбання позивачем чотирьох об`єктів нерухомості не впливають на правильність рішення суду першої інстанції по суті даного спору, так як сам факт оформлення такої нерухомості не свідчить про фінансовий стан позивача, оскільки не підтверджує її придбання за його особисті кошти.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення скаржником не надано.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 14 вересня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В.Агєєв