ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/15327/16-ц  Номер провадження 22-ц/814/1631/23	Головуючий у 1-й інстанції Хайкін  В.М.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого судді: Прядкіної О.В.,
суддів: Дорош А.І., Триголов В.М.,
секретаря: Ракович Д.Г.,
за участі: представників: позивача – адвоката Заботіна В.В., відповідача – адвоката Компанієць О.А.,
розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, товариства з обмеженою відповідальністю "Спецгазбуд" про визнання частково недійсними акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, акту проведення розслідування нещасного випадку та протоколу засідання комісії з охорони праці ТОВ "Спецгазбуд", стягнення матеріальної та моральної шкоди
за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Заботіна Віталія Вікторовича 
на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Хайкіна В.М., зі складанням повного тексту 16.07.2021 року,-
в с т а н о в и в :
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з даним позовом. 
Зазначав, що він працював з 08.07.2013 року по 12.02.2014 року в ТОВ «Спецгазбуд» підсобним робітником 2 розряду.
16 вересня 2013 року на дільниці відділу автотранспорту ТОВ «Спецгазбуд» за адресою: м. Харків, пров. Механічний, 5, з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав тяжку виробничу травму: тотальне відсічення лівої кисті на рівні п`ястних тканин. 
По факту травми складений акт №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом та акт проведення розслідування нещасного випадку які затверджені директором ТОВ «Спецгазбуд» 25.09.2013 року.
Зазначав, що до вказаних документів (актів) внесені відомості, що не відповідають дійсності і обставинам виробничої травми, а на засідання комісії, котра була утворена наказом директора товариства щодо розслідування даного нещасного випадку його не запрошували. 
Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 самовільно взяв горизонтальну шліфмашинку інв.№ 23 в складському приміщенні і підключив її до електричного щитку з наміром відрізати дерев`яну рейку, яку знайшов на території ділянки автотранспорту, чим порушив вимоги п. 1.5 Інструкції з охорони праці №25-Н ТОВ «Спецгазбуд», а начальник відділу транспорту порушив вимоги розд. II п. 5 Посадової інструкції начальника відділу транспорту TOB «Спецгазбуд». 
Посилався на те, що ОСОБА_2 , як посадовою особою, що відповідальна за дотримання вимог законодавства про охорону праці на цьому виробництві, було приховано той факт, що шліфмашинка інв. №23 взагалі не мала захисного кожуху, відрізний диск, що стояв на ній, не був призначений для роботи з деревиною, а усі ці роботи виконувались за виробничим завданням начальника ОСОБА_3 , а не самовільно. 
Уточнивши позовні вимоги, просив: 
1)визнати недійсним акт №1 від 25.09.2013 року про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, в частині посилання в ньому на самовільні і незаконні виробничі дії позивача; 
2)визнати недійсним акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 16.09.2013 року від 24.09.2013 року в частині посилання в ньому на самовільні і незаконні виробничі дії позивача; 
3)визнати недійсним протокол №1 засідання комісії з охорони праці ТОВ «Спецгазбуд» від 04.06.2014 року в частині посилання в ньому на самовільні і незаконні виробничі дії позивача; 
4)стягнути одноразово з ТОВ «Спецгазбуд» на користь позивача за час з 16.09.2013 року по 01.10.2017 року 208011,25 грн. у рахунок відшкодування йому заробітку (доходу), втраченого ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; 
5)стягнути щомісячно з ТОВ «Спецгазбуд» на користь позивача, починаючи з 01.10.2017 року 8000 грн. у рахунок відшкодування йому заробітку (доходу), втраченого ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; 
6)стягнути одноразово з ТОВ «Спецгазбуд» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 300 000 грн; 
7)стягнути з відповідачів у рівних частинах понесені судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивовано недоведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржив адвокат Заботін В.В. в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Вважає, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та оцінені подані позивачем докази, що вказують на наявність вини товариства у нещасному випадку, який стався на підприємстві з позивачем, а саме факту того, що в ході розслідування кримінальної справи відносно начальника відділу транспорту ТОВ «Спецгазбуд» ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину у вигляді порушення вимог законодавства про охорону праці, останній не заперечував надання наказу ОСОБА_1 отримати кутошлифувальну машину та за допомогою неї зняти верхній ізоляційний пластиковий кожух з металевої труби та зробити з дерев`яних брусків певний пристрій.

У відзивах на апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Харкові та Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вважають рішення районного суду вірним та просять залишити його без змін.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду – Полтавському апеляційному суду. 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2023 року під головуванням судді Хіль Л.М. прийнято справу до провадження, закінчено підготовчі дії та призначено до розгляду в приміщенні апеляційного суду .
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 474/0/15-23 від 09 травня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_4 звільнена у відставку у зв`язку із подання заяви про відставку та відрахована зі штату Полтавського апеляційного суду наказом голови суду № 4.7-09/16 від 11 травня 2023 року, у зв`язку з чим призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2023 року визначено склад судової колегії: суддя-доповідач Прядкіна О.В., судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29 травня 2023 року справу прийнято до провадження та замінено відповідача у справі №638/15327/16-ц з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що  ОСОБА_1 працював в ТОВ «Спецгазбуд» підсобним робітником 2-го розряду з 08.07.2013 року до 12 лютого 2014 року.
16 вересня 2013 року о 10 годині 25 хвилин на дільниці відділу транспорту ТОВ «Спецгазбуд» за адресою: м. Харків, Московський р-н., пров. Механічний, 5, з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, в результаті якого в останнього відбувся субтотальний відрив лівої кисті на рівні п`ястних тканин.
В акті від 24.09.2013 року розслідування даного нещасного випадку, зроблено наступні висновки: 1) підсобний робітник ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 1.5 Інструкції по охороні праці для підсобних робітників №25 ТОВ «Спецгазбуд» №25-Н, в якому зазначено, що забороняється включати та зупиняти електроінструмент, станки та механізми, робота яких не доручена керівництвом; 2) начальник відділу транспорту порушив вимоги розділу ІІ пункту 5 Посадової інструкції начальника відділу транспорту ТОВ «Спецгазбуд», в якому вказано, що останній забезпечує та контролює безперебійну та безпечну роботу зварювальних агрегатів, шліфувальних машин та іншого обладнання для будівельно-монтажних робіт.
Згідно з постановою відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові від 16.06.2014 року №2030/61360/61360/2, потерпілому ОСОБА_1 призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 74541, 60 грн. 
Відповідно до постанов відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові потерпілому ОСОБА_1 призначено щомісячну допомогу в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 1963, 84 грн., виплати призначено з 10.01.2014 року по 31.01.2015 року включно, з 01.02.2015 року по 31.01.2018 року – 1695,18 грн. 
Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №254670 від 22.01.2015 року, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності - 40 %.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначав, що акти, складені відповідачем, не відображають реальні обставини нещасного випадку, який відбувся з ним, а саме те, що він не самовільно почав виконувати роботу електрошліфувальною машинкою, а за наказом свого безпосереднього керівника, інструмент був без захисного кожуху, а відрізний диск не призначений для обробки деревини, а твердження про наявність його вини у порушення правил безпеки є таким, що не відповідає дійсності. 
Районний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, встановив, що причиною настання нещасного випадку з позивачем є невиконання безпосередньо самим постраждалим вимог п.п. 1.5, 1.7, 1.13 Інструкції №25-Н з охорони праці для підсобного робітника ТОВ «Спецгазбуд», що виразилося у самостійному (без доручення та допуску) виконання ним робіт з електроінстументом без дотримання вимог безпеки, а інші вимоги є похідними.
Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком.
Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції на час проведення спеціального розслідування) факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».
Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці» в редакції на час проведення спеціального розслідування, роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.
За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.
Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах визначає  Порядок    проведення розслідування та ведення обліку    нещасних випадків, професійних захворювань   і аварій на виробництві, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. N 1232. 
Згідно з пунктом 7 Порядку розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день.
Відповідно до підпункту 1 пункту 15 Порядку обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, зокрема, виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства.
Згідно з пунктом 36 Порядку спеціальному розслідуванню підлягають нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого.
За результатами спеціального розслідування відповідно до пункту 47 Порядку  складається, зокрема, акт за формою Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом).
Позивач просить визнати недійсними акти від 24.09.2013 року та  від 25.09.2013 року в частині посилання в них на самовільні і незаконні виробничі дії позивача, а також ці відомості, що зазначені в протоколі засідання комісії з охорони праці ТОВ «Спецгазбуд» від 04.06.2014 року.
Між тим, визнанню недійсним в актах розслідування нещасного випадку на виробництві підлягають саме висновки таких актів, а не ‘ посилання на самовільні і незаконні виробничі дії позивача’, які останнім сформульовані не конкретно, без дослівного формулювання зазначеного в актах, які ОСОБА_1 вважає такими, що не відповідають дійсності.
Протокол №1 засідання комісії з охорони праці ТОВ «Спецгазбуд» від 04.06.2014 року, який ОСОБА_1 просить визнати недійсним, - не є адміністративно-розпорядчим документом, а відображає процес засідання комісії, а тому не може визнаватись недійсним, на відміну від рішень.
Всупереч положенням ст.ст.12,81 ЦПК України позивач не наводить доказів на підтвердження недійсності відомостей, вказаних в оскаржуваних ним актах.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що  ОСОБА_1 в цій частині обрано невірний спосіб захисту, визначений положеннями ст.16 ЦК України та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.
Між тим, у власноручно  написаній пояснювальній записці з приводу нещасного випадку позивач пояснює, що 16.09.2013 року до 10:25 год. роботи не отримував, так як начальник ОСОБА_3 нічого не поручав. О 10:25 год. він взяв болгарку у кладовці для того, щоб зробити ручку на молоток, яка пошкодилась. При ввімкненні інструменту відбувся ривок. Ліва рука зіскочила. Правою рукою тримав за ручку відрізаним кругом потрапило по лівій руці (т.1 а. с. 56).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Не спростований позивачем також висновок експертного дослідження в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності №12619, складений 24.12.2013 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса, з якого вбачається, що причиною настання нещасного випадку з підсобним робітником 2-го розряду ТОВ «Спецгазбуд» ОСОБА_1  є невиконання безпосередньо самим постраждалим (якому своєчасно проведені передбачені інструктажі з охорони праці) вимог п.п. 1.5, 1.7, 1.13 «Інструкції №25-Н з охорони праці для підсобного робітника ТОВ «Спецгазбуд», що виразилося у самостійному (без доручення та допуску від керівника робіт) виконання ним робіт з електроінструментом без дотримання вимог безпеки, викладених в «Керівництві з експлуатації та інструкції по безпеці при робот і углошліфовальної машини» (т.1 а.с.141-148).
Не спростовує також висновків районного суду посилання в апеляційній скарзі на 
ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2018 року, якою ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрито у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (т.1, а.с. 213-216).
Висновок про винуватість ОСОБА_3 у даному судовому рішенні відсутній, а обставини, що мали місце 16 вересня 2013 року, викладені в ухвалі суду з посиланням на обвинувальний акт у кримінальному провадженні, тобто безпосередньо судом не встановлювались та судова оцінка доказам не надавалась і вони не досліджувались.
З врахуванням наведеного, зміст ухвали від 25 вересня 2018 року не спростовує висновків комісії щодо розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем в частині самовільного виконання  ОСОБА_1  робіт, зазначених в оскаржуваних актах.

 Не підлягають також задоволенню вимоги про стягнення з ТОВ"Спецгазбуд" заробітку (доходу), втраченого позивачем внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, так як згідно із ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування України відповідно до  Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" ( в редакції станом на час отримання виробничого травматизму).
Як встановлено по справі, такі виплати  ОСОБА_1  нараховані та здійснюються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові( т.1а.с.60-67).
За таких обставин позовні вимоги в зазначених частинах задоволенню не підлягають.
Разом з цим, суд першої інстанції не дав належну оцінку обгрунтованості заявлених вимог в частині відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За змістом указаної норми за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Право на отримання страхової виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.
Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до статті 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» було зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Створення неналежних умов виробництва призводить до порушення особистих немайнових прав особи на життя, на охорону здоров`я тощо.

У даній справі встановлено, що до нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що стався з позивачем 16 вересня 2013 року, призвело поряд з порушеннями вимог Інструкції з охорони праці ОСОБА_1 , також бездіяльність начальника відділу транспорту ТОВ "Спецгазбуд" , який не забезпечив безпечну роботу механізмів, внаслідок чого постраждалий працівник втратив 50% професійної працездатності.
Отже, вказаним нещасним випадком позивачу завдано фізичного болю та душевних страждань, які виникли також з вини ТОВ "Спецгазбуд" , яким було порушено законодавство про охорону праці, а право   ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення висновком МСЕК 13.01.2014 року стійкої втрати працездатності 50%, а повторно 22.01.2015 року йому визначено 40% втрати працезданості (т.1 а.с.8-9).
Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь  ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує глибину та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає внаслідок нещасного випадку на виробництві, встановлення йому втрати професійної працездатності, характер ушкодження здоров`я, що є незворотнім, а також принцип розумності і справедливості та приходить до висновку про стягнення з товариства "Спецгазбуд" у відшкодування моральної шкоди, завданої виробничим травматизмом 50 000грн., вважаючи розмір, визначений позивачем, завищеним та таким, що не відповідає обставинам справи.
З ТОВ "Спецгазбуд" відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає також стягненню судовий збір на користь держави 551,2 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374,376 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Заботіна Віталія Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, ухваливши в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Спецгазбуд" на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої виробничим травматизмом 50 000грн. ( п`ятдесят тисяч гривень).
Стягнути з ТОВ "Спецгазбуд" на користь держави судовий збір 551,2 грн.
В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20.07.2023 року.

Головуючий суддя                                                                 О.В. Прядкіна
Судді:                                                                                 А.І. Дорош
                                                                                                                     В.М. Триголов