П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 945/101/23	

Перша інстанція: суддя Сергієнко С.А.,
повний текст судового рішення
складено 23.06.2023, м. Нова Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	
при секретарі –	Абович Ю.А.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:
У січні 2023 року ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Миколаївській області (далі – відповідач, УПП), в якому просив скасувати постанову серії БАБ №532582 від 18.01.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та закрити провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що оскаржувана постанова є протиправною, запис у постанові - «водій не мав при собі та не пред`явив чинний поліс», не відповідає дійсності, оскільки позивачем було надано інспектору УПП поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211912112 від 08.11.2022 року, що було зафіксовано на камеру фіксування правопорушення.
Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23.06.2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2023 року під час несення служби на блокпосту АД Н-24 Миколаїв-Вознесенськ-Благовіщенськ 228 км інспектором управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шуцьким В.П., разом з напарником, було зупинено автомобіль ЗАЗ 1102, державний номерний знак НОМЕР_1 , з легковим причепом АМС 11ХВL5, державний номерний знак НОМЕР_2 , при перевірці документів водій не мав при собі та не пред`явив чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на легковий причеп, чим порушив пп.«ґ» п.2.1 ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ч.1  ст.126 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн..
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що порушення позивачем ПДР України підтверджується наданими відповідачем доказами, а тому оскаржувана постанова є правомірною.
Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Підпунктом «а» п.2.4 ПДР України встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в  пункті 2.1.
Згідно з  пп.«ґ» п.2.1 ПДР  України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Відповідно ч.1  ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини першої і другої статті 121-3 та частини  перша,  друга  і  четверта  статті 126.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За приписами ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В оскаржуваній постанові зазначено, що відео фіксація здійснювалася за допомогою приладу Motorola vb400 475388.
Проте, відповідачем разом з відзивом на позовну заяву відеозапис з нагрудної камери про фіксування правопорушення надано суду не було, оскільки як пояснив відповідач у відзиві, УПП у м. Миколаєві має обмежені технічні можливості для зберігання значного обсягу інформації тривалий час, а тому відеозапис на час отримання ухвали суду разом з позовною заявою та доданих до неї документів було видалено за закінченням 35-денного терміну зберігання. Тому, надати вказані відеозаписи в якості доказу до суду не видається можливим.
Однак, відповідачем в якості доказу порушення позивачем пп.«ґ» п.2.1 ПДР України було надано суду копію витягу з бази МТСБУ, з якого вбачається, що станом на 18.01.2023 року поліс на ТЗ № НОМЕР_2 не знайдено.
Колегією суддів було перевірено вказану інформацію на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України та встановлено, що поліс на ТЗ № НОМЕР_2 станом на 18.01.2023 року дійсно не знайдено.
Також колегією суддів з бази даних МТСБУ було встановлено, що вже станом на 19.01.2023 року на ТЗ д.н. НОМЕР_2 , тип F: причепи до легкових автомобілів, почав діяти поліс №АР3672156.
За таких обставин, колегія суддів робить висновок про порушення позивачем пп.«ґ» п.2.1 ПДР України станом на 18.01.2023 року.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано надання позивачем інспектору патрульної поліції полісу №211912112 від 08.11.2022 року.
Колегія суддів не приймає такі доводи апелянта, оскільки оскаржувану постанову було винесено з приводу порушення позивачем пп.«ґ» п.2.1 ПДР України стосовно саме ТЗ д.н. НОМЕР_2 (причеп до легкових автомобілів), а вказаний поліс №211912112 від 08.11.2022 року згідно бази МТСБУ зареєстрований за ТЗ д.н. НОМЕР_1 – ЗАЗ 1102.
Також колегія суддів відхиляє твердження апелянта, що в оскаржуваній постанові відсутні будь-які відомості, про те, що автомобіль яким керував позивач рухався з напівпричепом, оскільки з п.5 оскаржуваної постанови було чітко вказано окрім д.н. НОМЕР_1 , ще д.н. НОМЕР_2 .
Під час розгляду апеляційної скарги позивачем не надано суду доказів, які б спростовували викладені у оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення обставини.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №532582 від 18.01.2023 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правомірною та обґрунтованою, а позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
Враховуючи наведене, колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.272, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325 КАС України, апеляційний суд,–

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2023 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія    Н.В. Вербицька