РІШЕННЯ
Іменем України

28 липня 2023 року 
м. Київ
справа №990/45/23
адміністративне провадження № П/990/45/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Юрченко В.П.,  Ханової  Р.Ф.,  Бившевої Л.І.,  Гончарової І.А., 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу №990/45/23 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, 
УСТАНОВИВ:
І. ПРОЦЕДУРА
1. 23.03.2023 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП), в якому позивач просить Суд визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя №73/0/15-23 від 21.02.2023 «Про задоволення клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. про тимчасове відсторонення судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності».
2. Позивач вважає оскаржуване Рішення протиправним з огляду на таке.
2.1. Рішенням Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 № 73/0/15-23 клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. задоволено. Тимчасово відсторонено суддю Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
2.2. Позивач вважає клопотання подане на розгляд відповідача не вмотивованим та таким, що не підлягало задоволенню, оскільки не містить жодних доказів на підтвердження обставин, які у відповідності до пунктів 5,6 частини другої статті 155 Кримінально-процесуального кодексу України (далі- КПК України, мали бути викладені в клопотанні.
2.3. Підставами для скасування рішення відповідача, відповідно до статті 65 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», позивач зазначив, що склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати та рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.
Зокрема вказує, що мотив рішення за яким він схильний до неправомірного використання свого службового становища та ймовірність його впливу, зокрема на свідка та інших учасників кримінального провадження шляхом використання ним статусу судді, який здійснює правосуддя, є безпідставний, ґрунтується  виключного на припущеннях, з посиланням на вибіркові докази (вирвані з контексту), яким надана неправильна оцінка. Відсутні докази впливу (намагання вплинути) на будь-якого учасника кримінального провадження. Не взято до уваги факту застосування до позивача запобіжного заходу у вигляді застави та покладено ряд обов`язків, у тому числі заборонено спілкування зі свідками та обвинуваченими у кримінальному проваджені. Відповідач врахував сам факт перебування на розгляді у Вищому антикорупційному суді кримінального провадження за обвинуваченням позивача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України, що шкодить авторитету судової вади та підриває довіру суспільства до неї, суперечить морально-етичним принципам, закріпленим у Кодексі суддівської етики, може викликати сумніви у безсторонності цього судді під час здійснення правосуддя, з огляду на міжнародні принципи, стандарти поведінки судді та норми національного законодавства, однак такої підстави у частині першій статті 157 КПК України не передбачено.
3. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.03.2023 відкрито провадження в даній справі та розгляд такої призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
4. Указом Президента України від 22.06.2020 № 243/20 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області.
5. Зборами суддів Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28.09.2021 ОСОБА_1 обрано головою вказаного суду. 
6. Детективами Головного підрозділу Національного антикорупційного бюро України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52022000000000215 від 12.08.2022 за ознаками вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2, частиною третьою статті 358 КК України.
7. 06.09.2022 заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименком О.В. складено повідомлення про підозру судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, яке вручено ОСОБА_1 того самого дня у присутності захисника. Цього ж дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, вручені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
8. Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.09.2022 до підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді застави із покладенням обов`язків строком до 06.11.2022 включно, у межах строку досудового розслідування.
9. Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31.10.2022 строк досудового розслідування кримінального провадження №52022000000000215 продовжено до 06.03.2023, а ухвалою від 02.11.2022 продовжено строк дії обов`язків, покладених на нього при обрані запобіжного заходу у вигляді застави, до 02.01.2023 включно. 
10. Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28.12.2022 підозрюваному ОСОБА_1 продовжено строк дії обов`язків, покладених на нього при обрані запобіжного заходу у вигляді застави, до 28.02.2023 включно.
11. 13.01.2023 до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, а також за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, частиною третьою статті 358 КК України.
12. Ухвалами Вищого антикорупційного суду у справі № 991/264/23, кримінальне провадження №52022000000000215 призначено до судового розгляду, розгляд справи не завершено.
13. 14.02.2023 до ВРП (вх. № 579/0/8-23) надійшло клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. від 14.02.2023 про тимчасове відсторонення судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, до набрання законної сили вироком або закриття кримінального провадження. У клопотанні заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименко О.В. навів інформацію про обставини та факти, встановлені під час досудового розслідування, які, на його думку, обґрунтовують винуватість судді ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України. Зокрема, у клопотанні зазначено, що в ОСОБА_1 11.08.2022, після розмови з ОСОБА_5 виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення суддею Кіровського районного суду міста Кіровограда, який після автоматизованого розподілу матеріалів судової справи буде розглядати складений стосовно ОСОБА_6 протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 380175 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
13.1. ОСОБА_1 з метою реалізації злочинного умислу на вимагання неправомірної вигоди за вплив на суддю Кіровського районного суду м. Кіровограда, на якого буде розподілена справа про адміністративне правопорушення, повідомив ОСОБА_5 , що протокол про вчинення адмінправопорушення ОСОБА_6 буде направлено до Кіровського районного суду м. Кіровограда, де він добре знає усіх суддів, і якщо ОСОБА_6 не передасть неправомірну вигоду в розмірі 60  000 грн, його позбавлять права керування транспортним засобом та накладуть штраф. В розмові ОСОБА_1 зазначив, що лише він зможе допомогти ОСОБА_6 уникнути відповідальності.
13.2. У ході подальших телефонних розмов через месенджер «WhatsApp» та «Viber» з ОСОБА_5 суддя ОСОБА_1 неодноразово вказував на необхідність передання йому грошових коштів за допомогу ОСОБА_6 та наголошував, що в іншому випадку на нього чекає притягнення до адміністративної відповідальності.
13.3. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18.08.2022 протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_6 , надійшов до провадження судді ОСОБА_7 .
13.4. В подальшому ОСОБА_1 з метою реалізації свого злочинного умислу на одержання неправомірної вигоди за здійснення ним впливу на прийняття рішення суддею Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_7 вступив у попередню змову з раніше знайомою йому ОСОБА_4 , яка на той час займала посаду помічника судді ОСОБА_7 , проте здійснювала повноваження секретаря судового засідання судді ОСОБА_8 
13.5. ОСОБА_4 , у свою чергу вступила, у попередню змову з ОСОБА_3 , яка фактично займала посаду помічника судді ОСОБА_7 , була обізнана з особливостями роботи вказаної судді та готувала для неї проєкти судових рішень.
13.6. ОСОБА_4 , попередньо поспілкувавшись з ОСОБА_1 , який визначився із розподілом сум неправомірної вигоди, повідомила ОСОБА_3 вказані умови та зазначила, що остання має забезпечити прийняття рішення на користь ОСОБА_6 .
13.7. За домовленістю ОСОБА_3 підготувала пояснення від імені ОСОБА_6 , надіслала їх на електронну пошту ОСОБА_4 , яка переслала їх ОСОБА_1 , який в свою чергу переслав такі ОСОБА_5 
13.8. ОСОБА_1 в подальшому у телефонній розмові у месенджері «WhatsApp» надав вказівку ОСОБА_5 , щоб ОСОБА_6 26.08.2022 із вказаними поясненнями приїхав до Кіровського районного суду міста Кіровограда та поінформував її про порядок передачі неправомірної вигоди.
13.9. 26.08.2022 о 08.49, реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_1 телефоном дав вказівку ОСОБА_4 забрати у ОСОБА_6 пояснення, проставити на них дату « 25 серпня 2022 року», що було виконано, при цьому ОСОБА_4 запевнила ОСОБА_6 , щодо позитивного результату та повідомила, що про готовність судового рішення його поінформують додатково.
13.10. Цього ж дня о 10:25 ОСОБА_1 зустрівся з ОСОБА_5 , яка передала йому 1000 доларів США.
13.11. Із цієї суми 600 доларів США ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 , яка 500 доларів США згідно з попередніми домовленостями передала ОСОБА_3 .
13.12. У період із 08:50 по 14:40 26.08.2022 помічники судді Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_7 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою, без відома судді ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел вчинити дії без відома судді ОСОБА_1 , виготовили на робочому комп`ютері ОСОБА_3 з використанням її службового принтера завідомо підроблене судове рішення у справі № 404/4380/22 про відсутність у діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, копію якого ОСОБА_4 о 14.40 видала ОСОБА_6 
13.13. 26.08.2022 о 14:50 у квартирі, де проживає суддя ОСОБА_1 , проведено обшук. ОСОБА_1 , зрозумівши, що в його квартирі будуть проводитись слідчі дії, з метою знищення речових доказів у кримінальному провадженні викинув наявну у нього частину неправомірної вигоди (чотири купюри по 100 доларів США) з вікна своєї квартири.
13.14. Отже, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні умисного, корисливого, корупційного злочину - зловживання впливом, а саме в одержанні неправомірної вигоди, поєднаному з вимаганням такої вигоди, для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за попередньою змовою групою осіб (обвинувачення за частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України).
13.15. За змістом клопотання, обставини, які дають підстави обвинувачувати суддю ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджуються такими доказами: заявою ОСОБА_5 до Управління Служби Безпеки України в Кіровоградській області; протоколами допитів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; протоколом огляду мобільних телефонів:           ОСОБА_5 (зафіксовано її спілкування з ОСОБА_1 ), ОСОБА_1 (виявлено пояснення у справі №404/4380/22 від імені ОСОБА_6 ), ОСОБА_3 (виявлено її спілкування з ОСОБА_4 щодо обставин вчинюваного злочину), ОСОБА_4 (виявлено спілкування з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо обставин вчинюваного злочину); протоколами обшуку: приміщення Кіровського районного суду міста Кіровограда, де виявлено частину грошових коштів (неправомірної вигоди), накопичувачі на жорстких магнітних дисках та принтери, які використовувались для підготовки та друку судового рішення, виданого ОСОБА_6 , квартири за місцем проживання ОСОБА_1 , де виявлено та вилучено його мобільний телефон із перепискою з іншими учасниками кримінального провадження, а також приміщення Олександрівського районного суду Кіровоградської області, в якому виявлено накопичувачі на жорстких магнітних дисках із службового комп`ютера ОСОБА_1 з його електронною поштою, в якій наявний файл із поясненнями для ОСОБА_6 у справі №404/4380/22; протоколом огляду грошових коштів, які були вручені ОСОБА_5 детективами НАБУ та у подальшому віднайдені та вилучені під час проведення обшуків та оглядів; протоколом огляду під час якого у ОСОБА_6 вилучено відповідну копію судового рішення; протоколом огляду, під час якого вилучено копії відео з камер спостереження Кіровського районного суду міста Кіровограда; протоколом огляду місцевості, під час якого біля будинку за місцем проживання ОСОБА_1 виявлено частину купюр, які він викинув з вікна квартири де проживає; іншими матеріалами кримінального провадження, у тому числі матеріалами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.
14. Заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименко О.В. у клопотанні стверджував, що викладені обставини підтверджують використання суддею ОСОБА_1 свого службового становища для вчинення інкримінованого йому злочину та дають підстави вважати, що перебування на посаді судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області сприяло вчиненню ним кримінального правопорушення.
15. На обґрунтування клопотання про тимчасове відсторонення судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора Клименко О.В. зазначив про наявність обставин, які дають підстави вважати, що ОСОБА_1 , продовжуючи здійснювати правосуддя на посаді судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області, матиме можливість незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.
16. Необхідність тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименко О.В. мотивував у клопотанні так: 1) враховуючи посаду і соціальний статус, суддя ОСОБА_1 має широке коло знайомств серед працівників суду, у тому числі Кіровського районного суду міста Кіровограда та Кропивницького апеляційного суду, а також правоохоронних органах. Використовуючи своє службове становище судді може особисто чи опосередковано впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, у тому числі працівників Кіровського районного суду міста Кіровограда, з метою зміни наданих ними раніше показань, відмови від їх давання в суді або ж надання вигідних для нього показань, протиправно перешкоджаючи у такий спосіб встановленню обставин кримінального правопорушення під час судового провадження; 2) ОСОБА_1 матиме можливість як особисто так і через працівників Кіровського районного суду міста Кіровограда отримувати доступ до справ суду, електронної бази документообігу суду, контактувати з співучасниками злочину, іншими особами, консультувати їх з приводу приховування, знищення доказів, зважаючи на обізнаність із матеріалами кримінального провадження через процесуальний статус обвинуваченого; 3) дії ОСОБА_1 , з огляду на встановлені досудовим розслідуванням обставини, свідчать про високий рівень підготовки та конспіративності при вчиненні злочину, схильний до приховування та маскування своїх протиправних дій всіма доступними способами та засобами, що вказує на можливість особисто чи опосередковано протиправно перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.
17. Клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. розглядалося на засіданні ВРП 21 лютого 2023 року.
18. Згідно зі списком осіб, присутніх на засіданні ВРП 21 лютого 2023 року, участь у розгляді клопотання брали представник Офісу Генерального прокурора, позивач (в режимі відеоконференції) та його представник - адвокат.
19. Відповідно до витягу з протоколу засідання ВРП від 21 лютого 2023 року № 13 член ВРП ОСОБА_9 доповів обставини, викладені у клопотанні заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора Клименка О.В., про тимчасове відсторонення судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності.
20. Рішенням ВРП від 21 лютого 2023 року № 73/0/15-23 клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. задоволено. Тимчасово відсторонено суддю Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України. 
21. Вважаючи зазначене рішення ВРП незаконним та таким, що порушує його права, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.
ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН
22. В обґрунтування позовних вимог та протиправності рішення позивач наводить такі аргументи.
22.1. Приймаючи оскаржуване рішення відповідачем не враховано, що клопотання подане на розгляд було не вмотивованим та таким, що не підлягало задоволенню, оскільки не містить жодних доказів на підтвердження обставин, які у відповідності до пунктів 5,6 частини другої статті 155 Кримінально-процесуального кодексу України, мали бути викладені в клопотанні. Вважає, що відповідач не мав визначених Законом підстав або мотивів для задоволення клопотання про тимчасове відсторонення позивача від здійснення правосуддя, а в самому рішенні відсутні визначені законом підстави його ухвалення та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків. Відповідач врахував сам факт перебування на розгляді у Вищому антикорупційному суді кримінального провадження за обвинуваченням позивача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України, що шкодить авторитету судової вади та підриває довіру суспільства до неї, суперечить морально-етичним принципам, закріпленим у Кодексі суддівської етики, може викликати сумніви у безсторонності цього судді під час здійснення правосуддя, з огляду на міжнародні принципи, стандарти поведінки судді та норми національного законодавства, однак такої підстави у частині першій статті 157 КПК України не передбачено.
23. У відзиві на позов відповідач зазначає, що з доводами позовної заяви не погоджується, звертає увагу на те, що вичерпні підстави для оскарження її рішення встановлені статтею 65 Закону України «Про Вищу раду правосуддя». Проте, позивач у позовній заяві таких підстав не зазначає. Водночас, оспорюване ним рішення містить визначені законом підстави для його прийняття та мотиви, з яких ВРП дійшла саме такого висновку; це рішення ухвалене повноважним складом та підписане усіма членами ВРП, що брали участь у його ухваленні. Щодо доводів позивача про відсутність у законодавстві такої підстави для відсторонення судді від здійснення правосуддя, як можливість завдання шкоди авторитету судової влади, повідомляє про те, що судді не можуть здійснювати правосуддя без довіри громадськості. Свої доводи аргументує посиланням на Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, на Висновки № 3 та № 18 Консультативної ради європейських судів, положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за якими авторитет судової влади має вселяти довіру суспільства до здійснення правосуддя. Водночас, наявність на розгляді у Вищому антикорупційному суді кримінального провадження стосовно позивача об`єктивно може поставити під сумнів безсторонність цього судді при здійсненні правосуддя з огляду на міжнародні принципи, стандарти поведінки судді, значною мірою може зашкодити авторитету судової влади та довіри суспільства до неї. Просить відмовити у задоволенні позову.
IV. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
24. Відповідно до частини четвертої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема, щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
25. Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя визначено статтею 266 Кодексу адміністративного судочинства України.
26. Згідно з частиною другою вказаної статті, такі адміністративні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п`яти суддів.        
27. Частина четверта цієї ж правової норми закріплює повноваження Верховного Суду за наслідками розгляду таких адміністративних справ.
28. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені     Конституцією та законами України.
29. Пунктом 2 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) встановлено обв`язок судді дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
30. Згідно зі статтею 58 Закону № 1402-VIII, питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується з`їздом суддів України за пропозицією Ради суддів України.
31. Статтями 1, 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, передбачено, що суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.
32. Суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.
33. Згідно зі статтею 131 Конституції України, в Україні діє Вища рада правосуддя.
34. Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначає Закон України «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII).
35. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 Закону №1798-VIII, суддю може бути тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя за рішенням Вищої ради правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.
36. Статтею 63 Закону № 1798-VIII передбачено, що тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності здійснюється Вищою радою правосуддя на строк не більше двох місяців на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора або його заступника, а стосовно судді Вищого антикорупційного суду на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора (виконувача обов`язків Генерального прокурора). На стадії судового провадження строк відсторонення встановлюється до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження.
37. Суддя відстороняється від здійснення правосуддя з дня ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про його тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя на строк, зазначений у рішенні, який не може становити більше двох місяців.
38. На стадії судового провадження строк відсторонення встановлюється до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження.
39. Відповідно до частини першої статті 65 Закону № 1798-VIII, рішення Вищої ради правосуддя про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, продовження строку такого відсторонення може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;
2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні;
3) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.
40. Оскарження рішення Вищої ради правосуддя не зупиняє його виконання.
41. Пунктом 2 статті 2 цього ж закону встановлено, що Вища рада правосуддя затверджує регламент, положення якого регулюють процедурні питання здійснення нею повноважень.
42. Пунктами 19.3, 19.4 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (далі - Регламент) передбачено, що клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності подається до Ради стосовно судді, який є підозрюваним, обвинувачуваним (підсудним), на будь-якій стадії кримінального провадження.
43. До Ради з клопотанням звертається Генеральний прокурор або його заступник. Клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності повинне бути вмотивованим та відповідати вимогам частини другої статті 155 Кримінального процесуального кодексу України.
44. До клопотання додаються копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, та документи, що підтверджують надання судді копій клопотання і матеріалів, які обґрунтовують клопотання.
45. Генеральний прокурор або його заступник можуть уповноважити прокурора на вручення судді копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, а також на представлення відповідного клопотання під час розгляду на засіданні Ради.
46. Відповідно до пунктів 19.13, 19.14 Регламенту, за результатами розгляду клопотання Рада ухвалює рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності або про відмову в задоволенні такого клопотання.
47. У рішенні Ради про тимчасове відсторонення зазначається строк відсторонення.
48. Резолютивна частина рішення оголошується присутнім на засіданні.
49. Копії рішення Ради не пізніше ніж через сім робочих днів надсилаються Генеральному прокурору або його заступнику, судді, стосовно якого ухвалено рішення.
50. Суддя відстороняється від здійснення правосуддя з дня ухвалення Радою рішення про його тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя на строк, зазначений у рішенні, який не може становити більше ніж два місяці. На стадії судового провадження строк відсторонення встановлюється до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження.
51. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 481 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), письмове повідомлення про підозру судді здійснюється Генеральним прокурором або його заступником.
52. Пунктом 4-1 частини другої статті 131 КПК України передбачено, що тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя є заходом забезпечення кримінального провадження.
53. Відповідно до частини другої статті 155 КПК України, у клопотанні про відсторонення від посади зазначаються:
1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;
2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини;
4) посада, яку обіймає особа;
5) виклад обставин, що дають підстави вважати, що перебування на посаді підозрюваного, обвинуваченого сприяло вчиненню кримінального правопорушення;
6) виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином;
7) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.
54. Відповідно до частини першої статті 155-1    КПК України, рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності ухвалюється Вищою радою правосуддя на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора або його заступника в порядку, встановленому законом.
55. Згідно з частиною другою статті 155-1  КПК України, клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності подається до Вищої ради правосуддя стосовно судді, який є підозрюваним, обвинувачуваним (підсудним) на будь-якій стадії кримінального провадження.
56. За змістом частин третьої, четвертої статті 155-1  КПК України, клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності повинно відповідати вимогам частини другої статті 155 цього Кодексу.
V. ОЦІНКА СУДУ
57. Предметом спору в цій справі є рішення відповідача про відсторонення судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України.
58. Враховуючи предмет та підстави позову, Верховний Суд зазначає, що судовий контроль за реалізацією повноважень Вищої ради правосуддя в спірних правовідносинах полягає у перевірці наявності законних підстав для прийняття оскаржуваного рішення, додержання Вищою радою правосуддя відповідної процедури розгляду питання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності; оцінці об`єктивності дослідження доказів у справі, додержання принципу рівності перед законом та безсторонності; якості викладення в оскаржуваному рішенні доводів, мотивів його прийняття.
59. Судом встановлено, що детективами Головного підрозділу Національного антикорупційного бюро України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №52022000000000215 від 12.08.2022 за ознаками вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2, частиною третьою статті 358 КК України.
60. 06.09.2022 заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименком О.В. складено повідомлення про підозру судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, яке вручено ОСОБА_1 того самого дня у присутності захисника. Цього ж дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, вручені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
61. Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.09.2022 до підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді застави із покладенням обов`язків строком до 06.11.2022 включно, у межах строку досудового розслідування.
62. Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31.10.2022 строк досудового розслідування кримінального провадження №52022000000000215 продовжено до 06.03.2023, а ухвалою від 02.11.2022 продовжено строк дії обов`язків, покладених на нього при обрані запобіжного заходу у вигляді застави, до 02.01.2023 включно. 
63. Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28.12.2022 підозрюваному ОСОБА_1 продовжено строк дії обов`язків, покладених на нього при обрані запобіжного заходу у вигляді застави, до 28.02.2023 включно.
64. 13.01.2023 до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, а також за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, частиною третьою статті 358 КК України.
65. Ухвалами Вищого антикорупційного суду у справі № 991/264/23, кримінальне провадження №52022000000000215, призначено до судового розгляду, розгляд справи не завершено.
66. 14.02.2023 до ВРП (вх. № 579/0/8-23) надійшло клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. від 14.02.2023 про тимчасове відсторонення судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, до набрання законної сили вироком або закриття кримінального провадження. До клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовано його доводи.
67. Відповідно до частин першої-четвертої статті 155-1 КПК України, рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності ухвалюється Вищою радою правосуддя на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора або його заступника в порядку, встановленому законом. Клопотання подається до Вищої ради правосуддя стосовно судді, який є підозрюваним, обвинувачуваним (підсудним) на будь-якій стадії кримінального провадження. Це клопотання повинно відповідати вимогам частини другої статті 155 цього Кодексу.
68. Статтею 155 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в такому клопотанні.
69. Зі змісту цих положень висновується, що названий захід забезпечення кримінального провадження може бути застосований до судді тоді, коли провадження перебуває на стадії досудового розслідування, а також і після того як йому вручили обвинувальний акт з направленням такого обвинувального акта з відповідними матеріалами досудового розслідування до суду .
70. Строк відсторонення судді від здійснення правосуддя на стадії досудового розслідування лімітований до межі не більше двох місяців. На стадії судового провадження строк відсторонення встановлюється до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження.
71. За приписами частини першої статті 63 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», тимчасове відсторонення судді здійснює Вища рада правосуддя за умов, передбачених у статті 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
72. Частина перша статті 63 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» містить окреме речення, згідно із яким на стадії судового провадження строк відсторонення встановлюється до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження.
73. Таким чином, можливість відсторонення судді на стадії судового провадження є законодавчо обумовленою та передбачає право Генерального прокурора або його заступника просити про застосування такого заходу забезпечення і на цій стадії кримінального провадження у разі передачі обвинувального акта щодо судді до суду.
74. Врахувавши викладену в клопотанні інформацію та встановлені під час його розгляду обставини, Вища рада правосуддя визнала переконливими доводи клопотання про ризики щодо можливого впливу судді ОСОБА_1 на свідків, протиправного перешкоджання кримінальному провадженню. Також відповідач визнав обґрунтованими та підтвердженими наведені у клопотанні мотиви, з яких прокурор звернувся з ним, та не встановив обставин, які можуть свідчити, що вказане клопотання є формою незаконного впливу, тиску чи втручання у діяльність цього судді щодо здійснення правосуддя.
75. Верховний Суд вважає обґрунтованим висновок Вищої ради правосуддя про те, що наявність на розгляді у Вищому антикорупційному суді кримінального провадження за обвинуваченням судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 Кримінального кодексу України, об`єктивно може поставити під сумнів безсторонність цього судді при здійсненні правосуддя та з огляду на міжнародні принципи, стандарти поведінки судді і норми національного законодавства значною мірою зашкодити авторитету судової влади та довірі суспільства до неї.
76. За цих обставин Вища рада правосуддя визнала наявними правові підстави для задоволення клопотання прокурора про відсторонення позивача від здійснення правосуддя.
77. Крім іншого, зі змісту протоколу засідання Вищої ради правосуддя Верховний Суд встановив, що клопотання розглянуте повноважним складом Вищої ради правосуддя, за прийняте рішення члени Вищої ради правосуддя висловились одноголосно, рішення підписане всіма членами Ради, які брали участь у його ухваленні.
78. Таким чином, Верховний Суд вважає, що зміст оскаржуваного рішення Вищої ради правосуддя свідчить про те, що позивача відсторонено від здійснення правосуддя на стадії судового провадження на строк до набрання законної сили вироком або закриття кримінального провадження. Такий результат вирішення відповідачем клопотання не суперечить вимогам процесуального та матеріального закону, які регламентують порядок, підстави та строк відсторонення судді від здійснення правосуддя на цій стадії провадження. Рішення містить посилання на визначені законом мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла висновку про необхідність відсторонення позивача від займаної посади та обґрунтування підстав його прийняття. Крім цього, рішення прийняте за результатами розгляду клопотання у відкритому засіданні на підставі наявних у ВРП матеріалів, за наслідками їх дослідження та обговорення повноважним складом ВРП, підписане всіма членами, які брали участь в його ухваленні.
79. Окрім викладеного, в контексті доводів позивача щодо відсутності підстав для ухвалення відповідачем спірного рішення Верховний Суд вважає необхідним наголосити на такому.
80. У пункті 20 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів «Незалежність, ефективність та обов`язки» вказано, що судді не можуть ефективно здійснювати правосуддя без довіри громадськості, адже вони є частиною суспільства, якому служать. Їм слід бути обізнаними щодо очікувань громадськості від судової системи та скарг на її функціонування.
81. У преамбулі Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, йдеться про те, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.
82. У пункті 22 Висновку №3 Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що суспільна довіра та повага до судової влади є гарантіями ефективності системи правосуддя: поведінка суддів у їхній професійній діяльності, зрозуміло, розглядається громадськістю як необхідна складова довіри до судів.
83. Пунктом 33 Висновку №18 (2015) Консультативної ради європейських суддів «Позиція судової влади та її відносини з іншими гілками державної влади в умовах сучасної демократії» визначено, що судді повинні поводитися доброчесно як під час виконання своїх функцій, так і в особистому житті, відповідати за свою поведінку, якщо це входить до загальноприйнятих норм.
84. Відповідно до пункту 2 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
85. Згідно із статтею 1 Кодексу суддівської етики, суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.
86. Ці положення міжнародних нормативно-правових актів та актів національного законодавства України визначають, що авторитет судової влади має вселяти довіру суспільства до здійснення правосуддя.
87. Зважаючи на вказані правові норми, Верховний Суд констатує, що наявність кримінального провадження за обвинуваченням позивача у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 369-2 КК України, може зашкодити авторитету судової влади та довірі суспільства до неї.
88. У зв`язку з цим Верховний Суд вважає правильним та обґрунтованим висновок Вищої ради правосуддя про те, що притягнення позивача до кримінальної відповідальності є беззаперечною та вагомою підставою для задоволення клопотання заступника Генерального прокурора про відсторонення позивача як судді від здійснення правосуддя.
89. Окрім цього, Верховний Суд наголошує, що виключно Вища рада правосуддя як колегіальний, незалежний конституційний орган державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні, наділена повноваженнями ухвалювати рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя, тому встановлення наявності або відсутності правових підстав для цього здійснюється цим органом за власною оцінкою обставин, пов`язаних з оголошеною судді підозрою.
90. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 вересня 2019 року (провадження № 11-1358заі18) та Верховним Судом у рішенні від 1 листопада 2019 року в справі №П/9901/482/19.
91. Таким чином, твердження позивача про відсторонення його від здійснення правосуддя вчинено відповідачем без законодавчо обумовленої підстави є помилковим та спростовується зазначеним.
92. Вирішуючи цей спір Верховний Суд також бере до уваги положення статті 55 Конституції України, а також те, що вирішення спорів, що виникають за участю Вищої ради правосуддя віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
93. При розгляді цієї справи Суд не обмежується з`ясуванням лише визначених Законом №1798-VIII підстав для оскарження і скасування рішення цього органу, а вирішує справу з урахуванням засад адміністративного судочинства.
94. Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
95. Тобто, за змістом вказаної правової норми вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а саме в захисті прав та інтересів фізичних та юридичних осіб від порушень з боку держави.
96. Такий підхід відповідає принципу поділу влади, що встановлений Конституцією України та уособлений в інших нормативно-правових актах, який заперечує надання суду повноважень втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
97. Під дискреційними повноваженнями слід розуміти встановлені законом права і обов`язки владних суб`єктів, які визначають ступінь самостійності їх реалізації з урахуванням принципу верховенства права і полягають у тому, що при вчиненні дій та прийнятті рішень владний суб`єкт здійснює свої повноваження з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих дій або рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
98. Завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права та контролю за легітимністю прийняття рішень.
99. Окрім цього, Суд бере до уваги передбачене пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право особи на доступ до суду, яке, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (пункт 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі «Обермейєр проти Австрії» (CASE OF OBERMEIER v. AUSTRIA); пункт 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі «Гранд Стівенс проти Італії» (CASE OF GRANDE STEVENS v. ITALY)).
100. Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
101. В адміністративних справах щодо протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
102. Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
103. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина третя статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
104. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду з прав людини у справах: Балдеа проти Румунії, 15 лютого 2017 року, Гелле проти Фінляндії, 19 лютого 997 року) з тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення суду повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
105. Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.
106. У рішенні Європейського суду з прав людини, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень органів державної влади, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення відповідальності має саме орган державної влади.
107. Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейський суд з прав людини висловив правову позицію, за якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 157 рішення від 21 липня 2011 року у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (CASE OF SIGMA RADIO TELEVISION LTD. v. CYPRUS).
108. Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, зваживши    аргументи та доводи учасників справи, Верховний Суд доходить висновку, що Вища рада правосуддя, ухвалюючи спірне рішення, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, рішення відповідає критеріям, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для його скасування відсутні.
109. Доводи позивача щодо необґрунтованості вказаного рішення Ради, відсутності в ньому посилань на підстави і мотиви його ухвалення, прийняття його відповідачем з порушенням законодавства, що регулює спірні правовідносини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та в повній мірі спростовуються наявними в матеріалах справи належними, допустимими та достатніми доказами.
110. Ухвалюючи це рішення, крім іншого Верховний Суд бере до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41) у якому, серед іншого, Рада звернула увагу на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
111. Водночас, у цьому Висновку акцентовано увагу на тому, що, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
112. Крім цього, Верховний Суд враховує, що згідно з позицією Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів позивача у касаційному провадженні), сформованою, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
113. З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин, оцінивши належність, допустимість, достовірність зібраних у справі доказів як кожного окремо, так і їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, зваживши всі аргументи та доводи учасників справи, Суд дійшов висновку про те, що Вища рада правосуддя, ухвалюючи спірне рішення, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом №1798-VIII, з дотриманням принципів пропорційності та законності. Це рішення Ради відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, містить обґрунтовані мотиви, з яких цей орган дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання заступника Генерального прокурора України - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. про тимчасове відсторонення судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.
114. Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення цього позову.
115. Судові витрати.
115.1. За правилами статті 139 КАС понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 22, 241-246, 255, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, 
ВИРІШИВ:
Відмовити у задоволенні адміністративного позову  ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя №73/0/15-23 від 21.02.2023 «Про задоволення клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Клименка О.В. про тимчасове відсторонення судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності».
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з дня складення повного судового рішення).

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер,
В.П. Юрченко, 
 Р.Ф. Ханова, 
 Л.І. Бившева, 
 І.А. Гончарова, 
Судді Верховного Суду