ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" вересня 2023 р.           Справа№ 910/5098/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Козир Т.П.
суддів:            Кравчука Г.А. 
          Коробенка Г.П. 
 
 при секретарі Вага В.В.
за участю представників сторін:
від позивача: Хмара Ю.О. самопредставництво;
від відповідача: Наїдко Л.В. за ордером; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог Сервіс"
на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2023 
у справі №910/5098/23 (суддя Плотницька Н.Б.)
за позовом Міністерства оборони України 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог Сервіс"
про стягнення 742 079 грн 52 коп.,

УСТАНОВИВ:
У квітні 2023 року Міністерства оборони України (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог Сервіс" (далі - відповідач) та просило  стягнути 742 079,52 грн пені, нарахованої за порушення строків поставки товару.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови  договору №286/3/22/46 про закупівлю для державних потреб товарів речової служби від 22.03.2022 в частині строків поставки другої партії товару, яка мала відбутись не пізніше 30.08.2022, але товар був поставлений лише 13.09.2022, тому відповідач має сплатити пеню у розмірі 0,1% вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.
Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що товар для постачання вироблявся в Китаї та під час перевезення товару авіасполученням друга партія товару потрапила під карантинні обмеження в аеропорті Бельгії, про що відповідачу стало відомо лише 30.08.2022, що унеможливило своєчасну поставку товару позивачу. Вказані обставини є форс-мажорними і підтверджуються сертифікатом Полтавської ТПП, про що позивача було повідомлено у встановленому порядку, тому відповідач звільняється від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19 червня 2023 року позов задоволено.
З Товариства з обмеженою відповід альністю "Пролог Сервіс" стягнуто на користь  Міністерства оборони України - 742   079  грн 52 коп. пені та 11 131  грн 19 коп. витрат по сплаті судового збору.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пролог Сервіс" звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення  і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові. 
Скарга мотивована тим, що судом здійснено неправильну оцінку доказів та неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, оскільки Сертифікатом Полтавської ТПП встановлено наявність форс-мажорних обставин "введення обов`язкового карантину в аеропорту Брюссель (Бельгія) для вантажів, які прибули з Китаю, для запобігання розповсюдження коронавірусної інфекції", відповідач дізнався про затримку вантажу лише 30.08.2022, про що було повідомлено іноземним постачальником товару, якому було повідомлено про цю обставину адміністрацією аеропорту Брюсселя; станом на день укладання договору (22.03.2022) такої обставини не існувало, а в аеропорту Брюсселя для вантажів з Китаю відповідний карантин було введено лише 30.08.2022; така затримка сталась із незалежних від відповідача причин, що є непередбачуваною обставиною; відповідачем надано детальні пояснення та вичерпний перелік документів,  які є достатньою та належною підставою для підтвердження здатності форс-мажорних обставин впливати на реальну можливість виконання ним зобов`язання за договором. 
Також відповідачем, разом з апеляційною скаргою,  заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) на 90%, з посиланням на те, що ним фактично виконані зобов`язання за договором в повному обсязі, а затримка поставки є незначною та не призвела до негативних наслідків для Міноборони; відповідачем виконувались всі можливі дії для усунення форс-мажорних обставин та належного виконання зобов`язань за договором у найкоротші терміни. Крім цього вказав, що відповідне не клопотання не подавалось суду першої інстанції, оскільки він розраховував на те, що у позові буде відмовлено з підстав, на які він посилався у відзиві на позов. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що поширення у всьому світі гострої респіраторної хвороби COVID-19, а також карантинні обмеження, які встановлювали різні держави по всьому світу є загальновідомою обставиною, яка не потребує доведення; договором встановлено, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний документ саме Торгово-промислової палати України, а не регіональних  палат, тому сертифікат Полтавської ТПП не може засвідчувати такі обставини; останній строк поставки другої партії товару припадав на 30.08.2022, тому навіть без урахування подій, на які посилається відповідач (введення в аеропорту Брюсселя карантину з 30.08.2022), неможливо було б поставити товар у строк, зазначений у специфікації із логістичних причин; зазначена обставина може мати юридичні наслідки у правовідносинах між відповідачем та його іноземним контрагентом, проте до спірних правовідносин із позивачем така обставина може бути кваліфікована як недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, що не вважається форс-мажорними обставинами. 
Представник відповідача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, також підтримав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.
Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, також вважав, що відсутні підстави для зменшення розміру штрафних санкцій.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 22.03.2022 між Міністерством оборони України, як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пролог Сервіс", як постачальником, укладено договір про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/3/22/46 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у 2022 році поставити замовнику товар в асортименті, комплектності, у строки (терміни), вказані у договорі, а замовник забезпечити приймання та оплату товару.
Відповідно до  специфікації, викладеної в пункту 1.3 договору, сторони погодили виготовлення товару - чохол для фляги індивідуальної польової, вид 3, загальної вартістю 120  379   200 коп. з ПДВ, строки постачання 150 000 штук до 30.06.2022 включно та 160 000 штук до 30.08.2022 включно.
Пунктом 6.3.1 договору визначено обов`язок постачальника забезпечити поставку товару у строки (терміни), встановлені договором.  
Відповідно до пункту 11.1 контракту сторонами погоджено, що договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2022.
Згідно Рознарядки Міністерства оброни України за Специфікацію, яка є додатком до договору, відповідач мав поставити за адресою замовника у місті Львові 150 000 шт. чохлів до фляги у строк до 30.06.2022 включно та в кількості 160 000 00  шт. - у строк до 30.08.2022 включно. 
Додатковою угодою №1 від 22.08.2022 до договору сторони змінили пункт 14.2 (щодо реквізитів постачальника).
Додатковою угодою №2 від 02.12.2022 до договору сторони змінили пункт 13.1 (щодо додатків до договору), доповнивши його підпунктом 2, згідно якого додатком 2 є калькуляція ціни товару.
Додатковою угодою №3 від 21.12.2022 до договору сторони внесли зміни до додатку 2 до договору. 
Позивач вказує, що в порушення умов договору відповідач поставив частину другої партії товару в кількості 147000 шт. на суму 57 083 040 грн лише 13.09.2022, тобто з порушенням встановленого договором строку поставки на 13 днів,  що підтверджується актом приймання-передачі №Р-939 від 13.09.2022 та рахунком-фактурою №43 від 14.09.2022. 
30.11.2022 позивач направив відповідачу претензію за вих№286/5103, у якій вказав, що товар в кількості 147 000 штук на суму 57 083 040,00 грн поставлений з запізненням на 13 діб у зв`язку із чим на підставі п.7.3.2 договору нарахована пеня у розмірі 0,1 відсотка від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожну добу затримки, в сумі 742 079,52  грн, тому просив розглянути претензію та задовольнити її протягом одного місяця з дати отримання даної претензії. Претензія отримана відповідачем 01.12.2022, що підтверджується відміткою про отримання, однак залишена без задоволення. 
У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 742 079,52 грн пені.
Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що порушення строку поставки частини другої партії товару сталось з незалежних від нього причин, оскільки товар для постачання вироблявся в Китаї та під час перевезення товару авіасполученням друга партія товару потрапила під карантинні обмеження в аеропорті Бельгії, про що відповідачу стало відомо лише 30.08.2022, що унеможливило своєчасну поставку товару позивачу. Вказані обставини є форс-мажорними і підтверджуються висновком Полтавської ТПП, про що позивача було повідомлено у встановленому порядку, тому відповідач звільняється від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором.
На підтвердження вказаних доводів відповідачем надані наступні докази: 
- контракт №20220312 від 12.03.2022 між відповідачем, як покупцем, та WNC PTE LTD (Сінгапур), як продавцем, згідно якого по Специфікації №2 продавець мав поставити відповідачу 147050 штук чохлів для пластикової фляги зі строком поставки до 30.08.2022 на умовах CPT м.Хмельницький, вул. Чорновола;
- лист ТОО "Safelogistic" (Казахстан) від 30.08.2022 №30-02/2022/1, яким повідомлено про прибуття вантажу з Ченгду, Китай до міста Брюссель, Бельгія за коносаментом №MW22083678AD, чохол до фляги пластикової - 147050 шт, дата доставки - 30.08.2022; 
- лист WNC PTE LTD (Сінгапур) від 30.08.2022, адресований відповдіачу, в якому повідомлено, що товар (чохли в кількості 147050 шт.) прибув в аеропорт Брюсселю 30.08.2022, з причин, що не залежали від продавця відвантаження відбудеться тільки 12.09.2022, оскільки згідно листа аеропорту всі вантажі, які надходили з Китаю в період з 30.08.2022 по 31.10.2022 потряпляли під обов`язковий карантин для запобіганню розповсюдженню коронавірусної інфекції строком на 10 календарних днів;
- лист відповідача від 05.09.2022 №128, адресований позивачу, яким повідомлено, що товар, передбачений для поставки в термін до 30.08.2022, виготовлений в повному обсязі, постачальник скористався авіа-доставкою, але потрапив на карантин і  ці фактори негативно вплинули на терміни постачання; відповідач вживає всіх необхідних заходів для пришвидшення отримання відповідного сертифікату ТПП України і надання його позивачу; орієнтовний час затримки доставки до 20 вересня 2022 року; 
- митні декларації форми МД-2;
- видаткову накладну №42 від 13.09.2022 щодо одержання товару позивачем; 
- лист відповідача від 29.12.2022 №190, адресований позивачу, про направлення Сертифікату №5301-22-2022 від 27.12.2022 про форс-мажорні обставини, виданий Полтавською торгово-промисловою палатою;
- Сертифікату №5301-22-2022 від 27.12.2022 про форс-мажорні обставини, виданий Полтавською торгово-промисловою палатою, згідно якого нею засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): введення обов`язкового карантину в аеропорту Брюссель (Бельгія) для вантажів, які прибули з Китаю для запобігання розповсюдженню коронавірусної інфекції, які унеможливили виконання договору в зазначений термін. Період дії форс-мажорних обставин: дата настання 30.08.2022, дата закінчення: 13.09.2022;
- розпорядження Торгово-промислової плати України ?№3 від 25.02.2022 "Про процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у період дії воєнного стану на території України";
- лист відповідача від 29.12.2022 №191, адресований позивачу у відповідь на претензію, в якому вказано, що ним вживались всі необхідні заходи для пришвидшення отримання відповідного сертифікату ТПЕП України, як доказу виникнення форс-мажорних обставин, що унеможливлюють вчасну поставку. До листа доданий Сертифікат №5301-22-2022 від 27.12.2022 виданий Полтавською торгово-промисловою палатою;
- лист позивача від 03.02.2023 вих. №286/687, у відповідь на листи відповідача від 29.12.2022, в якому повідомлено про унеможливлення внесення будь-яких змін до договору після його закінчення. 
Спростовуючи вказані доводи, позивач у відповіді на відзив посилався на те, що введення карантину у зв`язку із гострою респіраторною хворобою COVID-19 в будь-якій точці світу, як і потрапляння товару  у карантинну зону, не може бути форс-мажорною обставиною, оскільки відповідні карантинні заходи проводяться різними країнами з 2019 року, а договір був укладений у 2022 році;  товар мав бути поставлений у строк до 30.08.2022 року, однак в цей день він прибув лише до аеропорту Брюсселю  і відповідач не зазначив, які ним проводились дії для уникнення цієї ситуації; порушення строків виконання умов державного контракту впливає на ефективність обороноздатності держави і спричиняє шкоди позивачу. 
До відповіді на відзив позивач надав копію листа відповідача №152 від 27.10.2022, в якому останній також посилається на форс-мажорні обставини щодо несвоєчасної поставки першої партії товару по договору, яка мала відбутись у строк до 30.06.2022 включно. 
За результатами розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.  Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору №286/3/22/46 про закупівлю для державних потреб товарів речової служби від 22.03.2022, який за правовою природою є господарським договором поставки.
Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже, є обов`язковим для сторін.
Статтею 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з положеннями статті 712 ЦК України, встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до  специфікації, викладеної в пункту 1.3 договору, сторони погодили виготовлення товару - чохол для фляги індивідуальної польової, вид 3, загальної вартістю 120  379   200 коп. з ПДВ, строки постачання 150 000 штук до 30.06.2022 включно та 160 000 штук до 30.08.2022 включно.
Отже, враховуючи наведені приписи цивільного законодавства та умови договору, відповідач мав поставити другу партію товару у строк до 30.08.2022 та відповідно, датою початку періоду прострочення поставки цієї партії товару є 31.08.2022.
Відповідно до частини 1 статті 662  ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. 
Частиною 1 статті 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві. 
Згідно із п.6.3. договору постачальник зобов`язаний забезпечення поставку товару у строки (термін), встановлені договором. 
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу приписів статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З відзиву на позовну заяву вбачається, що з другої партії товару відповідачем вчасно було поставлено 13000,00 шт товару згідно з видатковою накладною №35 від 25.07.2022 (копія якої до матеріалів справи сторонами не надано), однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, наявною у матеріалах справи видатковою накладною від №42 від 13.09.2022 та актом приймання-передачі №Р-939 від 13.09.2022 підтверджується, що решту другої партії товару в кількості 147000 шт. на суму 57 083 040 грн було поставлено лише 13.09.2022, тобто з порушенням встановленого договором строку поставки на 13 днів.
Факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором  щодо своєчасної поставки товару  належним чином доведений та підтверджений матеріалами справи. 
Відповідач не спростував наведених у позові  обставин щодо поставки товару з порушенням строку, встановленого у пункті 1.3 договору.
Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Пунктом 8.1 договору встановлено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін, а саме знищення, внаслідок бойових дій, виробничих потужностей виконавця, партії (партій) товару, тощо. 
Згідно п.8.2 договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це нішу сторону у письмовій формі. 
Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ, котрий видається місцевими органами виконавчої влади, або ДСНС за місцезнаходженням однієї із сторін за договором, або Торгово-промислової палати України (п.8.3 договору). 
У пункті 8.4 договору зазначено, що сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове чи повне невиконання обов`язків за договором, якщо доведуть, що вони було викликано неконтрольованою перешкодою, яка відбулась поза контролем сторін і виникла після укладення договору та стороною було дотримано умови п.8.1-8.3 цього договору. 
Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, договір про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 22.03.2022 № 286/3/22/46 між сторонами був підписано вже після запровадження карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Крім цього, Всесвітня організація охорони здоров`я оголосила пандемію коронавірусу 11 березня 2020 року, після чого у багатьох країнах світу неодноразово запроваджувались різноманітні обмежувальні заходи, у тому числі різні карантини, тому введення з 30.08.2022 обов`язкового карантину в аеропорту Брюссель (Бельгія) для вантажів, які прибули з Китаю, для запобігання розповсюдження коронавірусної інфекції, не може вважатись форс-мажорною обставиною, внаслідок якої стало неможливе своєчасне виконання умов договору, оскільки позивач, здійснюючи господарську діяльність, однією зі складових якої є укладення господарських договорів, мав передбачити пов`язані із цим ризики.
Посилання відповідача на Сертифікат Полтавської ТПП, як на підтвердження наявності форс-мажорних обставин, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки за умовами договору відповідач мав передати позивачу другу партію товару у строк до 30.08.2022 у місті Львові, однак на вказану дату товар знаходився поза межами України і відповідач не вказав обставин, які перешкоджали йому поставити товар завчасно, до введення карантину в аеропорту Брюсселя в останній день поставки.  
Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено наявності  підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання за договором.
У сфері господарювання, згідно з частини 2 статті 217 та частини 1 статті 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно зі статтею 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Пунктом 7.3.2 договору сторони узгодили, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної ціни договору.
Покупцем  за договором є Міністерство оборони України, а відповідно до Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671 (зі змінами) Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
          Отже, до спірних правовідносин підлягають вищенаведені приписи статті 231 ГК України, згідно яких пеня підлягає застосуванню за порушення зобов`язання в частині строків поставки товару, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф. 
          За порушення строку поставки товару позивачем заявлені до стягнення з відповідача 742 079,52 грн пені у розмірі  0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення за 13 днів, тобто за період з 31.08.2022 (початок прострочення поставки) по 12.09.2022 (день, що передує дню поставки).
Перевіривши розрахунок пені, апеляційний господарський суд встановив, що він відповідає умовам договору та нормам чинного законодавства, є арифметично та методологічно правильним, а тому є юридично вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 90 %, апеляційний господарський суд виходить з наступного. 
Так, статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Аналогічне право суду визначено і частиною 3 статті 551 ГК України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Проаналізувавши зазначені норми, слід дійти висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи тощо.
Вказані правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.
При цьому чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи та мав достатньо часу для подання відповідного клопотання та доказів на підтвердження наявності підстав для зменшення штрафних санкцій. 
Заявляючи клопотання про зменшення штрафних санкцій у суді апеляційної інстанції відповідач вказує, що він фактично виконав зобов`язання за договором, затримка поставки є незначною та не призвела до настання негативних наслідків для Міноборони, не завдано збитків чи шкоди.
Однак, відповідач не навів фактичних обставин причин невиконання поставки в обумовлений сторонами строк (до 30.08.2022), не зазначив причин такого прострочення, а також не довів відсутності своєї вини у простроченні та невідповідності розміру стягуваної неустойки (пені) наслідкам порушення зобов`язання.
При цьому, як зазначив відповідач у відповіді на відзив, порушення строків виконання умов державного контракту впливає на ефективність обороноздатності держави і спричиняє шкоди позивачу.
Апеляційний господарський суд, враховуючи предмет закупівлі по договору (чохол для фляги індивідуальної польової), погоджується із доводами позивача про те, що порушення строків поставки товару, у період воєнного стану, негативно впливає на ефективність обороноздатності держави.
Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних підстав для зменшення розміру пені, заявлених позивачем до стягнення з відповідача.
Таким чином, доводи апелянта по суті  його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування чи зміни рішення господарського суду першої інстанції.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду  міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні. 
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог Сервіс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від  19 червня 2023 року - без змін.
2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва .
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено 14.09.2023.

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир 

Судді                                                                                Г.А. Кравчук

                                                                                Г.П. Коробенко