ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2023 р. 	Справа № 520/10036/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2022, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 30.11.22 по справі № 520/10036/22
за позовом                          ОСОБА_1  
до                         Головного управління Національної поліції в Харківській області ,                            
про визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати неправомірним та скасувати в частині, що стосується ОСОБА_1 , наказ начальника ГУНП в Харківській області №288 о/с від 14.06.2022, по особовому складу за п.6 ч.1 ст.77 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту національної поліції України, відносно ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, старшого сержанта поліції;
- визнати неправомірним та скасувати в частині, що стосується ОСОБА_1 , наказ начальника ГУНП в Харківській області №295 від 03.06.2022 року про застосування відносно ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, старшого сержанта поліції дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 в органах поліції на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, старшого сержанта поліції, з 14 червня 2022;
- зобов`язати ГУНП в Харківській області на користь ОСОБА_1 , нарахувати і виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.06.2022 по день поновлення в органах поліції.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху, в зв`язку із невідповідністю останньої вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 30.11.2022 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що не отримував ухвалу суду від 18.11.2022 про залишення позовної заяви без руху, як і не отримував ухвали від 30.11.2022 про повернення позовної заяви. Апелянт зазначив, що про вказані ухвали суду дізнався разом зі своїм адвокатом 06.03.2023 із сайту Судова влада України.
Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 294 Кодексу адміністративного судочинства України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено судом без руху.
Згідно із пунктами 3, 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Частиною першою статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, встановлюється спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Як свідчать матеріали справи, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та запропоновано позивачу з метою усунення недоліків позовної заяви: надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші поважні підстави для поновлення строку, з наданням до суду відповідних доказів; надати до суду докази ознайомлення позивача з наказом про звільнення 28.10.2022 року; надати до суду докази на підтвердження факту, що позивач з моменту видання наказів до 28.10.2022 року не отримував оскаржувані накази засобами електронної комунікації.
В матеріалах адміністративної справи наявний супровідний лист та довідка про доставку електронного листа від 18.11.2022.
Так, відповідно до вказаних вище документів ухвала про залишення позовної заяви без руху по справі №520/10036/22 надіслана 18.11.2022 на електронну адресу позивача.
В той же час, в матеріалах справі відсутні докази про отримання апелянтом копії зазначеної ухвали суду першої інстанції в паперовому вигляді.
Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 30.11.2022 року, у строк достатній для усунення недоліків, з урахуванням вимог ухвали від 18.11.2022 року, позивач їх не усунув. Клопотань від позивача про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви до суду не надходило.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до підпунктів 15.1, 15.15 пункту 15 частини першої розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції) до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі; суд вручає судові рішення в паперовій формі.
Також положеннями частин п`ятої, шостої статті 251 КАС України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення – якщо така адреса у особи відсутня.
Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно з частиною одинадцятою статті 251 КАС України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Системний аналіз наведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що до можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд вручає судові рішення в паперовій формі.
17 серпня 2021 року Вища рада правосуддя рішенням № 1845/0/15-21 затвердила Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
З урахуванням положень статті 253 Цивільного кодексу України, які передбачають, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, то підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно розпочали функціонувати з 05.10.2021.
Таким чином на час прийняття судом першої інстанції ухвали про залишення позовної заяви без руху – названі підсистеми (модулі) ЄСІТС уже розпочали функціонування.
За визначенням, наведеним у підпункті 5.8 пункту 5 розділу І Положення про ЄСІТС, офіційна електронна адреса – сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.
Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Таким чином, у розумінні Положення офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.
Окрім цього, колегія суддів зауважує, що у позовній заяві відсутні будь-які відомості про офіційну електронну адресу ОСОБА_1 та його законного представника ОСОБА_2 .
Крім того, матеріали справи не містять заяви (клопотання) позивача про надіслання копії процесуальних документів на електронну пошту.
Між тим, колегія суддів зазначає, що супровідний лист про направлення ухвали та довідка про доставку електронного листа від 18.11.2022 не містять реквізитів електронного кабінету позивача або його законного пердставника, відтак неможливо встановити, на яку саме електронну адресу направлялась ухвала суду, та кому доставлена.
Отже, за відсутності у позивача зареєстрованої офіційної електронної адреси, враховуючи приписи статті 251 КАС України, належним способом врученням копії ухвали про залишення позовної заяви про залишення позовної заяви без руху є її надсилання у паперовій формі з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Крім того, згідно з частиною одинадцятою статті 251 КАС України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Системно аналізуючи вищевказані норми права, якими встановлено порядок направлення копій судового рішення особі, яка не має офіційної електронної адреси, свідчить про обов`язок суду направлення копії судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення, днем отримання якого та початком відліку наданого строку на оскарження, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 26 червня 2022 року у справі №761/21436/20, від 07 липня 2022 року у справі №120/4298/21-а та від 23 серпня 2022 року у справі №560/9388/21, від 05 липня 2023 року у справі № 450/3632/18, які враховуються судом апеляційної інстанції в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вказує на те, що при вирішенні питання про дотримання позивачем строку на усунення недоліків позовної заяви необхідно виходити із дати отримання ним судового рішення, надісланого у порядку та у спосіб, встановлений законом.
Однак, суд першої інстанції достовірно не встановив факт отримання такої ухвали позивачем, вказане залишилося поза увагою суду.
Враховуючи вище наведене, колегія суддів дійшла висновку про неналежне вручення позивачу ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 про залишення позовної заяви без руху, що позбавило його можливості скористатися процесуальними правами, зокрема усунути недоліки позовної заяви.
Разом з тим, Конституційний Суд України у пунктах 2, 2.1 Рішення від 6 квітня 2022 року № 2-р(II)/2022 також зазначив, що приписи статті 8, частини першої статті 55 Конституції України зобов`язують державу гарантувати на законодавчому рівні кожному можливість реалізації його права на судовий захист. Законодавець має встановити такий обсяг права осіб на судовий захист, який забезпечував би його дієву реалізацію, а відмова судів у реалізації такої можливості може призвести до порушення гарантованого Конституцією України права на судовий захист. Гарантуючи судовий захист із боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За юридичною позицією Конституційного Суду України право на судовий захист як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя; відсутність такої можливості обмежує це право, яке за змістом частини другої статті 64 Конституції України не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац п`ятнадцятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002); правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Отже, право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя.
Слід зазначити, що при застосуванні процесуальних норм необхідно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, враховуючи встановлені по справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про наявність підстав для повернення адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи, що судом першої інстанції під час постановлення ухвали від 30.11.2022 порушено норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 скасуванню, а справа №520/10036/22 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 по справі № 520/10036/22 - скасувати.
Справу №520/10036/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова