Ухвала
07 вересня 2023 року
м. Київ
справа № 361/4047/17
провадження № 61-12361ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Сердюка В. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів дарування частини спільного майна,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.
У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом 
до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів дарування частини спільного майна.
Броварський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 18 квітня 2018 року об`єднав в одне провадження первісний позов ОСОБА_2 
та зустрічний позов ОСОБА_1 .
Броварський міськрайонний суд Київської області рішенням від 12 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 задовольнив. Виділив в натурі 
ОСОБА_2 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з варіантом № 5 висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 21 липня 2017 року № 21/07/17. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовив.
Київський апеляційний суд постановою від 02 липня 2019 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року залишив без змін.
Верховний Суд постановою від 11 листопада 2020 року постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2019 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Київський апеляційного суду ухвалою від 22 грудня 2020 року повернув справу № 361/4047/17 до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.
Броварський міськрайонний суд Київської області додатковим рішенням 
від 02 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 про виділення в натурі ОСОБА_2 частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3210600000:01:057:0046, площею 0,0612 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, залишив без розгляду.
У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з клопотанням про призначення будівельно-технічної експертизи за наявними у цій справі матеріалами.
Київський апеляційний суд ухвалою від 17 січня 2023 року клопотання ОСОБА_2 про призначення будівельно-технічної експертизи за наявними у цій справі матеріалами задовольнив. Призначив у цій справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручив Київському науково-дослідному інституті судових експертиз. На час проведення експертизи провадження у цій справі зупинив.
16 червні 2023 року до Верховного Суду вперше надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року.
Верховний Суд ухвалою від 22 червня 2023 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемними догорів дарування частини спільного майна (провадження № 61-8885ск23).
18 серпня 2023 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Отже, згідно з вказаною нормою процесуального права, яка є імперативною, повторне касаційне оскарження судових рішень заборонено.
Ураховуючи те, що Верховний Суд ухвалою від 22 червня 2023 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року, тому відсутні підстави для повторного розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 , й у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
ОСОБА_1 скористався передбаченим законом правом на касаційне оскарження судових рішень у цій справі, Верховний Суд постановив ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, після чого заявник повторно подає касаційну скаргу на ті ж судові рішення.
Суд роз`яснює, що відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Також, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, та інше.
У справі «Дія 97» проти України» (заява № 19164/04, рішення від 21 жовтня 2010 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів.
Верховний Суд зазначає, що процесуальні правила (пункт 3 частини другої статті 394 ЦПК України) не дозволяють відкрити касаційне провадження, якщо особі вже відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на це саме судове рішення.
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів дарування частини спільного майна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                І. М. Фаловська
С. О. Карпенко
В. В. Сердюк