УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/2290/23 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я. 
Категорія 39 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:
Головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів:Галацевич О.М., Борисюка Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу № 279/2290/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 червня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Волкової Н.Я. в м. Коростені

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»  звернулося до суду з вищезазначеним позовом та просилостягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 65600 грн, інфляційних втрат – 18827,20 грн, 2631,19 грн 3% річних, 2684 судового збору та 8000 грн витрат на правову допомогу.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що 30.05.2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1  було укладено електронний договір №4238058 про надання споживчого кредиту.За умовами договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн; строк кредиту 30 дні, дата повернення кредиту 29.06.2021 року, що вказується в Графіку платежів. За умовами договору строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2 (пп. 4.2.1-4.2.4) договору або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп.4.3.1-4.3.2) договору. 29.06.2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів користування кредитом на суму 5700 грн. у зв`язку з чим, відповідно до умов кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 29.07.2021 року) з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день.29.07.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1400 грн., у зв`язку з чим, відповідно до умов кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 28.08.2021 року) з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день.
28.08.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору у зв`язку з чим та згідно умов договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснювала, тому станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору в загальному розмірі становить 65 600 гривень, що складає: 20000 – тіло кредиту та 45600 гривень нараховані проценти.
ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» також зазначило, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та просив також стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 18827,20 грн. інфляційних втрат та 2631,19 грн 3% річних.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 червня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4238058 від 30.05.2021 року в розмірі 65600 (шістдесят п`ять тисяч шістсот) гривень, з яких 20 000,00 грн. - тіло кредиту; 45600,00 грн. - проценти за користування кредитом, а також 18827 (вісімнадцять тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 20 копійок та 2631 (дві тисячі шістсот тридцять одну) гривню 19 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 гривні та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн., а всього 10684 (десять тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні.
Не погоджуючись з  вищезазначеним рішенням суду, представник  ОСОБА_1  – ОСОБА_2  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішенняКоростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.06.2023в частині інфляційних втрат та 3% річних та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 5856,09 грн інфляційних витрат, 197,26 грн 3% річних, 2200,88 грн судового збору. Стягнути зТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати в апеляційному суді, а саме судовий збір в сумі 4026 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги представник  ОСОБА_1  – ОСОБА_2  зазначає, наданий розрахунок заборгованості в сумі 65600 грн за тіло кредиту та відсотки за користування кредитом фактично виникли в лютому 2023 року, тому такий розрахунок не відповідає вимогам ст. 625 ЦК України. До того ж, зауважував, що витрати на правничу допомогуТОВ «ФК «Фінтраст Україна», які стягнув суд першої інстанції є завищеними і підлягають зменшенню до 3000 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»-Крюкова М.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Вказує, що рішення суду першої інстанції обгрунтоване та законне, прийняте з дотримання норм матеріального та процесуального права. Крім того, просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 червня 2023 року не оскаржується в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитом, тому апеляційним судом в цій частині не переглядається.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 18827,2 грн. – інфляційних втрат та 2631,19 грн.- 3% річних, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник своєчасно не повернув суму позики, а тому він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. 
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.
Відповідно до вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
З урахуванням викладено, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в позивача виникло право на застосування наслідків порушення зобов`язання відповідно до положень статті 625 ЦК України. Проте, судом першої інстанції неправильно встановлено період, на який мають бути нараховані 3% та інфляційні втрати.
За умовами договору про надання споживчого кредиту від 31.05.2021 року, останнім днем строку погашення кредиту для відповідача було 26.11.2021 року.
Отже, прострочення виконання грошового зобов`язання виникло з 27.11.2021 року, тому при розрахунку 3% та інфляційних втрат необхідно враховувати індекси інфляції за період з 27.11.2021 по 23.02.2022, а саме проміжок часу, який неохоплений воєнним станом.
Згідно із статтею 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.
Втрати від інфляції за період з 27.11.2021 по 23.02.2022 включно складають 2296 грн: (65600,00 грн х 100,6 % (інфляційні втрати за грудень 2021 року) - 65600,00 грн) = 393,6 грн.; (65600,00 грн х 101,3 % (інфляційні втрати за січень 2022 року) - 65600,00 грн) = 852,80 грн.; (65600,00 грн х 101,6% (інфляційні втрати за лютий 2022 року) - 65600,00 грн)= 1049,60 грн.
Нарахування 3% річних за порушення грошового зобов`язання розраховується наступним чином: сума заборгованості 65600,00 грн х 3%=1820,50 : 365=5,39 грн х 89 дні прострочення (за період з 27.11.2021 по 23.02.2022), отже 3 % річних будуть складати 479,71 грн.
Виходячи із наведеного, місцевий суд, встановивши наявність підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України, припустився помилки при вирішенні питання щодо періоду і суми заборгованості за прострочення виконання зобов`язання, яка підлягає стягненню, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно змінити, зменшивши розмір заборгованості, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» інфляційних втрат – 18827,20 грн та 2631,19 грн 3% річних до 2296 грн інфляційних втрат та 479,71 грн 3% річних.
Доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_2 щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яка стягнута судом першої інстанції з відповідача на користь позивача не заслуговують на увагу, оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач був обізнаний про вимогу в сумі 8000 на професійну правничу допомогу, проте не заперечував щодо зменшення розміру правничої допомоги, відтак погодився з заявленою сумою у суді першої інстанції.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу представника відповідача в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надано: договір про надання правової допомоги №б/н від 31.07.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звіт про надання правової допомоги згідно Договору №07/07-2022 від 07.07.2022, відповідно до якого було надано правову допомогу клієнту на суму 3000 грн, рахунок на оплату по замовленню №144/28/02 від 28.02.2023 року, квитанцію №17 від 31.07.2023 року на суму 3000 грн, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, укладеного між адвокатом Дубенчуком М.В. та Ісмаіловою О.М, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Колегія суддів беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом позивачу послуг, дійшла висновку про необхідність стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволено частково на 78,5 % то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Збір за подання позову в сумі 2106,00 грн (2684 х 78,5%).
Оскільки вимоги апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково на 46,00 % то судовий збір підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. Збір за подання апеляційної скарги в сумі 1851,96 грн (4026 х 46,00%).
Оскільки апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, то стягнення з нього витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 5 000грн на користь позивача, про що заявлено ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.2 ч.3ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючисьст.ст. 259, 268, 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 червня 2023 року в частині стягнення коштів згідно положень ст. 625 ЦК України скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП – НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (код ЄДРПОУ 44559822, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2) 3% річних - 479,71 грн, інфляційних втрат - 2296 грн, за період з 27 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року. В решті – відмовити.
Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 червня 2023 року в частині розподілу судових витрат змінити, зменшивши суму судового збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (жительку АДРЕСА_1 РНОКПП – НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», з 2684 грн до 2106, 00 грн. В решті залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (жительку АДРЕСА_1 РНОКПП – НОМЕР_1 ), витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1851, 96 грн. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (код ЄДРПОУ 44559822, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 РНОКПП – НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий Судді: