П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 400/216/22	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Крусяна А.В., Танасогло Т.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 у справі №400/216/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.10.2021 №21334000706, №21434000706

У С Т А Н О В И В :
10.01.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «НІБУЛОН» звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 25.10.2021 №21334000706 щодо збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 7604810,40грн., №21434000706 щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у загальному розмірі 8449789,70грн.
В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «НІБУЛОН» вказувало, що під час перевірки контролюючому органу було надано усі необхідні первинні та інші документи, які свідчать про реальність та товарність господарських операцій з ФГ «ПІВДЕННІ ЛАНИ». Як стверджує позивач, за наслідками постачання сільськогосподарської продукції на перевантажувальний термінал ТОВ СП «НІБУЛОН» її було реалізовано на експорт. 
Відповідач – Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків з позовними вимогами не погоджувалось з підстав викладених у відзиві на позовну заяву зазначаючи про заниження ТОВ СП «НІБУЛОН» податку на прибуток на суму 6913464грн. та завищення податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на загальну суму 768162,70грн. Як стверджував контролюючий орган, під час проведення перевірки виявлено контрагента товариства позивача - ФГ «ПІВДЕННІ ЛАНИ» по якому встановлено відсутність реального (законного) джерела походження товару (робіт, послуг). За наслідками дослідження поданих ТОВ СП «НІБУЛОН» до перевірки документів, фахівцями податкового органу установлено, що господарські операції між ТОВ СП «НІБУЛОН» та ФГ «ПІВДЕННІ ЛАНИ» є нереальними. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 у справі №400/216/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства   "Нібулон" задоволено. 
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 25.10.2021 №21334000706, №21434000706.
Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив із реальності фінансово-господарських операцій, які виникли між ТОВ СП «НІБУЛОН» та ФГ «ПІВДЕННІ ЛАНИ».
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено про неповне з`ясування окружним адміністративним судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, на думку Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків оскаржуване рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 у справі №400/216/22 підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги суб`єкт владних повноважень зазначає, що судом першої інстанції не оцінено надані відповідачем докази, а саме податкову інформацію, внаслідок чого ухвалено рішення лише з урахуванням пояснень та доводів позивача. Також, окружним адміністративним судом прийнято рішення без урахування правових позицій Верховного Суду, які викладено в постановах від 25.06.2018 у справі 803/1923/13-а, від 04.11.2019 у справі №826/7915/17, від 30.01.2019 у справі №814/1145/18, від 14.02.2020 у справі №814/2448/14, від 28.02.2020 у справі №813/7022/13-а (щодо відсутності трудових ресурсів, транспортних засобів, основних фондів). Як стверджує податковий орган, господарські операції між ТОВ СП «НІБУЛОН» та ФГ «ПІВДЕННІ ЛАНИ» є нереальними.
11.07.2023 ТОВ СП «НІБУЛОН» до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що судом першої інстанції правильно встановлено усі фактичні обставини справи та прийнято цілком обґрунтоване та правомірне рішення. Натомість, доводи контролюючого органу не є об`єктивними, доведеними та не підтверджені документально. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, податкового законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Так, колегією суддів установлено, що у період з 24.05.2021 по 08.09.2021 на підставі направлень, виданих Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, згідно із п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України, фахівцями податкового органу проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ СП «НІБУЛОН» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, іншого законодавства за період з 01.07.2017 по 31.03.2021, з питань правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 по 31.03.2021.
За наслідками вищеозначеної перевірки Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків складено акт «про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН» №322/34-00-07-06/14291113 від 22.09.2021.
У висновках вказаного акту перевірки зазначено про заниження податку на прибуток на суму 6913464грн., що призвело до порушення вимог п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, ст.135 Податкового кодексу України; завищення податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на суму 7609142грн., у зв`язку з чим не дотримано положень п.п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 п.201.1, п.201.10 ст.201, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України; завищення від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту на суму 72485грн., а тому порушено приписи п.п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 п.201.1, п.201.10 ст.201, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України.
На підставі акту перевірки №322/34-00-07-06/14291113 від 22.09.2021 Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків винесено податкові повідомлення-рішення:
- від 25.10.2021 №21334000706 щодо збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 7604810,40грн.
- 25.10.2021 №21434000706 щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у загальному розмірі 8449789,70грн.
Не погодившись із вищеозначеними індивідуальними актами ТОВ СП «НІБУЛОН», після їх оскарження в адміністративному порядку, звернулось до суду з даною позовною заявою.
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Конституційний правовий порядок у сфері оподаткування ґрунтується на положеннях частини першої статті 67, пункту 1 частини другої статті 92 Конституції України, згідно з якими кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори, що встановлюються виключно законами України, у порядку і розмірах, передбачених ними.
Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3) розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Обов`язковими ознаками господарської діяльності (згідно наведених приписів Господарського кодексу України та Податкового кодексу України) є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; вона спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.
Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої. При цьому, сформульоване в Господарському кодексі України визначення господарської діяльності є загальним і має застосовуватися в усіх випадках, а визначення, наведене в Податковому кодексі України, - лише у сфері дії Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» з урахуванням загального визначення. Виходячи з наведеного, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.
Згідно із п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до п.п.138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно до п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Відповідно до п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Статтею 198 Податкового кодексу України  визначено підстави, за яких у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит; умови, дату, час та порядок його формування; права і обов`язки платників податку в даній сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.
Положеннями пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України установлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (абзаци перший-третій цього пункту).
Згідно із пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно із пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог чи не підтвердженими митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» № 3609-V змінено формулювання цього пункту і вказано, що не відноситься до податкового кредиту сума податку, зокрема, підтверджена податковою накладною, яка була оформлена з порушенням вимог статті 201 ПК України.
Таким чином, право на нарахування податкового кредиту обумовлюється наявністю факту придбання платником податку товарів, робіт, послуг, основних фондів, нематеріальних активів, в ціні яких платником податку-покупцем сплачений (нарахований) податок на додану вартість, та їх використання у власній господарській діяльності.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.
Враховуючи вищенаведені норми права, колегія суддів зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, а правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. 
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності і свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо її реальності. 
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. 
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між платником податку та контролюючим органом покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. 
Однак, у разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати такі доводи.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, ураховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належним чином оформлені, та, які в сукупності з установленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Недоведеність вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування і відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
Як установлено апеляційним адміністративним судом, перед офіційним оформлення фінансово-господарських правовідносин між ТОВ СП "НІБУЛОН" та ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ", позивач ознайомився із статутними/реєстраційними документами контрагента, перевірив його реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також відомостями щодо уповноважених осіб ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ", тощо.
За наслідками проведених дій було з`ясовано, що ФГ "ПІВДЕНІ ЛАНИ" має господарську правосуб`єктність, тобто здатне виступати учасником правовідносин; перебуває на податковому обліку як платник ПДВ; має право на виписувати податкові накладні. 
Лише після проведених заходів ТОВ СП «НІБУЛОН» вступило з ФГ «ПІВДЕННІ ЛАНИ» у фінансово-господарські правовідносини, шляхом укладення договорів поставки від 20.06.2017 №46/2017, від 30.05.2018 №17/2018, від 12.06.2019 №237/2019.
Відповідно до істотних умов вказаних правочинів, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю сільськогосподарську продукцію власного виробництва в асортименті, за ціною, якістю, кількістю та на умовах, узгоджених з Покупцем і вказаних у Договорі та в Додатках до Договору, а Покупець зобов`язується здійснити приймання та оплату товару.
Колегією суддів з`ясовано, що з метою конкретизації виду сільськогосподарської продукції та її кількості, яка постачалась за договорами від 20.06.2017 №46/2017, від 30.05.2018 №17/2018, від 12.06.2019 №237/2019, між ТОВ СП «НІБУЛОН» (Покупець) та ФГ «ПІВДЕННІ ЛАНИ» (Постачальник) підписано відповідні додатки та додаткові угоди. 
Жодних доказів на підтвердження того, що укладені між ТОВ СП «НІБУЛОН» (Покупець) та ФГ «ПІВДЕННІ ЛАНИ» (Постачальник) договори поставки від 20.06.2017 №46/2017, від 30.05.2018 №17/2018, від 12.06.2019 №237/2019 визнано недійсними, вони є удаваними або фіктивними, не мають економічного підґрунтя, суб`єктом владних повноважень до матеріалів справи не додано.
На підтвердження реальності здійснення вищеозначених господарських операцій ТОВ СП «НІБУЛОН» до матеріалів справи додано: рахунки на оплату, платіжні доручення, видаткові накладні, товарно-транспорті накладні, податкові накладні, які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, витяги з журналів та книг.
Судом апеляційної інстанції також установлено, що придбаний ТОВ СП «НІБУЛОН» у ФГ «ПІВДЕННІ ЛАНИ», згідно із договорами поставки від 20.06.2017 №46/2017, від 30.05.2018 №17/2018, від 12.06.2019 №237/2019, товар у подальшому було реалізовано на експорт, про що свідчить наявні у матеріалах справи: контрольні талони, акти розбіжностей, складські квитанції на зерно, карточки аналізу зерна (форма №47), переліки документів по надходженню (форма ЗХС-5), реєстри накладних на прийняте зерно з визначенням якості по кожній окремій партії (ЗХС-4), свідоцтва про якість зерна, накази (форма №16), фітосанітарні сертифікати, сертифікати походження (Certificate of origin), сертифікати не радіоактивності, міжнародні ветеринарні сертифікати, витяг з книги обліку довіреностей за 2017-2019 рік щодо підприємства ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ", здавальні акти, коносаменти, доручення на відвантаження експортних вантажів, форвардні контракти з додатками та додатковими угодами, митні декларації.  
За наслідками дослідження вищевказаних доказів колегія суддів констатує, що вони: відповідають визначенню «первинні документи», яке наведено в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також належним чином оформлені; підтверджують реальність здійснення кожної господарської операції (рух активів), внаслідок чого відбулися реальні зміни майнового стану платника податків.
Отже, апеляційним судом з`ясовано, що в межах розгляду даної справи, позивачем повністю доведено дотримання ним законодавчо передбачених умов щодо документального підтвердження реальності фінансово-господарських операцій, за участю його контрагента – ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ", досягнення ТОВ СП «НІБУЛОН» законної мети їх здійснення - придбання на підставі цивільно-правових угод товарів (робіт, послуг) - для здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком окружного адміністративного суду щодо безпідставності та необґрунтованості окреслених податковим органом в акті перевірки №322/34-00-07-06/14291113 від 22.09.2021 висновків та протиправності спірних податкових повідомлень-рішень Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 25.10.2021 №21334000706, №21434000706.
При цьому, суд апеляційної інстанції уважає необґрунтованими доводи скаржника стосовно анулювання ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" свідоцтв платника податку на додану вартість, адже на час виникнення між господарюючими суб`єктами договірних правовідносин у межах перевіряємого періоду контрагент позивача мав діюче свідоцтво платника ПДВ №200314220 від 01.01.2017.
Так, згідно із актом №322/34-00-07-06/14291113 від 22.09.2021 предметом перевірки було дотримання ТОВ СП «НІБУЛОН» вимог податкового законодавства, валютного законодавства, іншого законодавства за період з 01.07.2017 по 31.03.2021, з питань правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 по 31.03.2021.
Як зазначає сам відповідач, вказане свідоцтво було анульовано лише 27.07.2021, тобто поза межами первіряємого періоду. 
Колегією суддів також відхиляються посилання податкового органу на те, що ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" прийнято рішення про припинення, оскільки будь-яких доказів на підтвердження внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідного запису матеріали справи не містять. 
В контексті означеного суд апеляційної інстанції уважає за доцільне відмітити, що наразі до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань також не внесено запису про те, що ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" припинено.
Крім того, не є юридично спроможними твердження контролюючого органу про те, що в рамках проведення перевірки ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" останнім не було надано первинних документів, адже неподання за наведених умов вказаним суб`єктом господарювання документів первинного бухгалтерського обліку несе певні правові наслідки, зокрема, для ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ".
Більше того, апеляційним судом з`ясовано, що в період з 25.10.2021 по 27.10.2021 фахівцями податкового органу проведено зустрічну звірку ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" з питань господарських відносин з платником податків ТОВ СП «НІБУЛОН» за період з 01.07.2017 по 31.12.2019.
За результатами вказаної звірки складено довідку від 27.10.2021 №37/14-29-07-05/36587258, у висновках якої зазначено про часткове документальне підтвердження факту здійснення господарських операцій із ТОВ СП «НІБУЛОН» за період з 01.07.2017 по 31.12.2019.
Водночас, будь-яких порушень податкового законодавства в межах досліджуваних правовідносин фахівцями контролюючого органу під час проведення зустрічної звірки не встановлено, а тому посилання суб`єкта владних повноважень на викладену в довідці від 27.10.2021 №37/14-29-07-05/36587258 інформацію є безпідставним. 
Відносно тверджень податкового органу про недостатність у ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" земельних ділянок для вирощування необхідної кількості сільськогосподарської продукції, колегія суддів вказує таке. 
Згідно із довідкою Воскресенської селищної ради від 27.01.2017 №108/40.09 ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" на території Воскресенської селищної ради користується 40,00 га землі.
Відповідно до довідки Первомайської селищної ради від 24.03.2017 №БН ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" не території Первомайської селищної ради користується 174,783 га землі. 
Довідкою Новомиколаївської сільської ради від 03.02.2017 № 175 підтверджується, що на території Новомиколаївської сільської ради   в користуванні ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ"   наявні 101,3769 га земель. 
Згідно із довідкою Воскресенської селищної ради від 31.01.2017 №04.03-64 у користуванні ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" наявні земельні ділянки загальною площею 1412,9109 га. біля с. Калинівка. 
Відповідно до довідки Воскресенської селищної ради від 25.01.2018 №165/02-54 на території Воскресенської селищної ради ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" користується 40 га ріллі (смт. Воскресенське укладено 1 договір оренди) та 1473,5676 га ріллі (с.Калинівка укладено 325 договорів оренди).
Довідкою Новомиколаївської сільської ради від 25.01.2018 №136 підтверджується, що на території сільської ради загальна площа земельної ділянки господарства в користуванні складає 84,2071 га земель (ріллі) згідно договорів оренди (7 шт.) земельних часток (паїв).
Згідно із довідкою Первомайської селищної ради від 23.01.2018 №115/06-03 ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" користується земельною ділянкою площею 174,183 га ріллі.
Відповідно до довідки Воскресенської селищної ради від 02.01.2019 №3591/02-54 в адміністративних межах Воскресенської селищної ради ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" користується 1488,7839 га ріллі (с.Калинівка укладено 329 договорів оренди).
Довідкою Новомиколаївської сільської ради від 25.01.2019 №91 підтверджується, що ФГ "Південні Лани" має в користуванні земельні ділянки площею 84,2071 га.
Наявність у ФГ «ПІВДЕННІ ЛАНИ» земельних ділянок також підтверджується податковими деклараціями платника єдиного податку четвертої групи за 2017 рік та 2018 рік, статистичною звітністю №4-сг "Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур", статистичною звітністю №29-сг "Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду", а також договорами оренди земельних ділянок, які укладено між ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" та орендодавцями.
За наслідками дослідження вищенаведених доказів апеляційний суд зазначає, що у ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" наявна земля для вирощення сільськогосподарської продукції, яка була реалізована на користь ТОВ СП «НІБУЛОН» в межах виконання договорів поставки від 20.06.2017 №46/2017, від 30.05.2018 №17/2018, від 12.06.2019 №237/2019.
Водночас, суб`єктом владних повноважень належним чином не обґрунтовано, які не підтверджено належними та допустимими доказами, що наявних у ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" земельних ділянок не достатньо для вирощування необхідної кількості сільськогосподарської продукції.
Щодо відображеної в Єдиному державному реєстрі судових рішень відомостей про кримінальне провадження №32019150000000042 відносно здійснення ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" операцій із підприємствами ТОВ «ЛАНАРА», ТОВ «ХІМАГРОСБУТ», ТОВ «НИКТЕХБУД», ТОВ «АГРО-ДОБРИВО», ТОВ «ВІЛАРІЯ», ТОВ «НОВАТОЛ», ТОВ «НЕДА 1», ТОВ «СЕЛЕКТ-ІНДАСТРІАЛ», ТОВ «ИНТЕГРАЛЛ», ТОВ «ТРАНДІС Л», ТОВ «ХОЗБУДСЕРВІС», ТОВ «ГРАНИТ ЛАЙН», ТОВ «ВИЗАРД Н», колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно із листом Відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції від 05.09.2023 №6956/54-2023 за кримінальним провадженням №32019150000000042 від 31.10.2019 триває досудове розслідування.
Ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час її перегляду в суді апеляційної інстанції, на відповідне судове рішення про витребування додаткових доказів, суб`єктом владних повноважень не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності вироку суду відносно контрагента позивача, який би набрав законної сили, а сам по собі факт порушення кримінальної справи у якому фігурує ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача.
До того ж, колегія суддів відмічає, що означене кримінальне провадження стосується виключно фінансово-господарських правовідносин, які склалися між ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" та його контрагентами - ТОВ «ЛАНАРА», ТОВ «ХІМАГРОСБУТ», ТОВ «НИКТЕХБУД», ТОВ «АГРО-ДОБРИВО», ТОВ «ВІЛАРІЯ», ТОВ «НОВАТОЛ», ТОВ «НЕДА 1», ТОВ «СЕЛЕКТ-ІНДАСТРІАЛ», ТОВ «ИНТЕГРАЛЛ», ТОВ «ТРАНДІС Л», ТОВ «ХОЗБУДСЕРВІС», ТОВ «ГРАНИТ ЛАЙН», ТОВ «ВИЗАРД Н».
Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) податкової дисципліни. Добросовісний платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податкову вигоду за можливу неправомірну діяльність його контрагента.
Крім того, згідно із умовами договорів поставки від 20.06.2017 №46/2017, від 30.05.2018 №17/2018, від 12.06.2019 №237/2019 ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" постачало на користь ТОВ СП «НІБУЛОН» сільськогосподарську продукцію власного виробництва, а не придбану в придбану в контрагентів по ланцюгу постачання. 
Отже, наявність кримінального провадження №32019150000000042 від 31.10.2019 не впливає на фінансово-господарські правовідносини, які виникли між ТОВ СП «НІБУЛОН» та ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" під час виконання умов договорів поставки від 20.06.2017 №46/2017, від 30.05.2018 №17/2018, від 12.06.2019 №237/2019 у межах досліджуваного періоду. 
Відносно доводу відповідача про те, що згідно із даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" у населеному пункті с.Калинівка не мало власних чи орендованих складських приміщень для зберігання сільськогосподарської продукції, колегія суддів вказує таке. 
Згідно із довідкою від 27.10.2021 року №37/14-29-07-05/36587258 про результати проведення зустрічної звірки ФГ «ПІВДЕННІ ЛАНИ» щодо господарських відносин із платником податків ТОВ СП «НІБУЛОН» за період з 01.07.2017 по 31.12.2019, відповідно до наявних у ГУ ДПС у Миколаївській області баз даних з 27.06.2017 взятий на облік об`єкт оподаткування «комплекс», який розташований в АДРЕСА_1 .
До того ж, у 2019 році за договором позички від 25.04.2019 №391 ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" отримало в безоплатне користування нежитловий об`єкт, який розташований за адресою АДРЕСА_2 . Зазначений об`єкт включає в себе зерносховище загальною площею 1632 кв. м. 
Отже, наявність нежитлового об`єкта «комплекс» та зерносховища на території в с. Калинівка, Вітовського району, Миколаївській області, якими користувалось ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ", спростовує викладені у відповідній частині апеляційної скарги доводи скаржника.  
Крім того, апеляційний суд уважає за доцільне відмітити, що не внесення ФГ «ПІВДЕННІ ЛАНИ» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про власні чи орендовані складські приміщення для зберігання сільськогосподарської продукції в с. Калинівка, Вітовського району, Миколаївській області жодним чином не свідчить, що таких приміщень в контрагент позивача взагалі немає. 
Суд апеляційної інстанції також відхиляє твердження суб`єкта владних повноважень про те, що в Єдиному реєстрі податкових накладних у податковому кредиті ФГ «ПІВДЕННІ ЛАНИ» зареєстровано послуги перевезення вантажів лише з пов`язаними особами ПП «ОНІКС-ОПТ» та ТОВ «ДІОНІСІЙ VN», оскільки як з`ясовано колегією суддів усі виписані ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" та отримані ТОВ СП "НІБУЛОН" у період з 01.07.2017 по 31.12.2019 податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та суми податку на додану вартість включені до податкових зобов`язань контрагента позивача.
Вказане також підтверджується довідкою Головного управління ДПС у Миколаївській області   від 27.10.2021 №37/14-29-07-05/36587258 «Про результати проведення зустрічної звірки ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" щодо господарських відносин із платником податків ТОВ СП "НІБУЛОН" за період з 01.07.2017 по 31.12.2019», у якій зазначено, що суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними за липень, серпень, жовтень 2017 року, березень, квітень, червень, липень, серпень, вересень 2018 року, лютий, березень, червень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2019року включено до податкових зобов`язань відповідного періоду та відповідають даним додатків 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість за вищезазначений період та даним Єдиного реєстру податкових накладних. Розбіжності між податковими зобов`язаннями ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" та податковим кредитом ТОВ СП "НІБУЛОН" згідно із автоматизованою системою зіставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів ІС "Податковий блок" відсутні.   
До того, відображення сум податку на додану вартість по взаємовідносинам, які склалися між ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" та ТОВ СП "НІБУЛОН" за період з 2017-2019 роках підтверджується податковими деклараціями ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ" з податку на додану вартість. 
Стосовно відображення у товарно-транспортних накладних підприємств та ФОПів взаємовідносини з якими не відображено у податковій звітності ФГ "ПІВДЕННІ ЛАНИ", колегія суддів зазначає, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, а не реальність господарської операції в цілому.
Колегією суддів відхиляються посилання контролюючого органу на те, що платником податків занижено базу оподаткування податку на прибуток внаслідок не оприбуткування на балансі безкоштовно отриманих ТМЦ, оскільки суб`єктом владних повноважень не конкретизовано, які саме безкоштовно отримані товарно-матеріальні цінності платник податку мав оприбуткувати на баланс.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний адміністративний суд зазначає, що висновки суб`єкта владних повноважень про нереальність здійснення господарських операцій є необґрунтованими та жодним чином документально не підтвердженими, адже під час розгляду справи відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили, що зміст укладених між господарюючими суб`єктами правочинів не відповідає дійсним намірам сторін збільшити їх активи, такі наміри спрямовані на ухилення від сплати податків тощо.
Інші, встановлені судом першої інстанції, обставин справи Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків в апеляційній скарзі під сумнів не ставляться, а тому суд апеляційної інстанції не надає їм оцінки. 
Відтак, установлені в межах апеляційного розгляду справи обставини та зроблені судом апеляційної інстанції висновки у повному обсязі спростовують наведені податковим органом в апеляційній скарзі доводи.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення окружним адміністративним судом було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 у справі №400/216/22 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено та підписано колегією суддів 14.09.2023.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	А.В. Крусян    Т.М. Танасогло