ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2511/23                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Баронін Д.Б.
                                                                                 Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 вересня 2023 року                                                                                         м. Київ
   Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Ключковича В.Ю.
                                                                 Кузьмишиної О.М.
За участю секретаря                               Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про результати розгляду звернення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просив:
- скасувати довідку про результати розгляду звернення громадянина ОСОБА_1 (ЄО № 46374 від 19.09.2022), як незаконне рішення щодо розгляду повідомлення від 14.09.2022 року.
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області поновити провадження у справі за повідомленням ОСОБА_1 від 14.09.2022 року.
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області суму в розмірі 2 684 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , завданої суб`єктом владний повноважень внаслідок вчиненої протиправної бездіяльності при розгляді повідомлення від 14.09.2022 року.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 11 травня 2023 року адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що всебічність, повнота та об`єктивність перевірки повідомлення громадянина про вчинене правопорушення, має залежати насамперед не від змісту та повноти повідомлення громадянина, а від встановлення працівниками правоохоронної системи всебічних, вчасних та повних обставин за зверненнями громадян, що відповідає професіоналізму службових осіб правоохоронної системи, їх кваліфікованої підготовки та досвіду. Відповідачем не надано суду належних допустимих та достатніх доказів неможливості правоохоронним органом провести такі додаткові опитування свідків, які беруть безпосередню участь у здійсненні господарської діяльності ОСОБА_2 . Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції поклав на нього тягар доведення адміністративного правопорушення ОСОБА_3 
11 вересня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Черкаській області з повідомленням про те, що громадянин ОСОБА_3 проводить господарську діяльність щодо реалізації ритуальних предметів та надання ритуальних послуг на території села Білозір`я без відповідної державної реєстрації, як суб`єкт господарювання. Така діяльність вищевказаного громадянина є адміністративним правопорушенням, що передбачене ст. 164 КУпАП, а тому, за результатами розгляду даного повідомлення, ОСОБА_1 просив скласти протокол про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення за ст. 164 КУпАП, передати адміністративну справу на розгляд до Черкаського районного суду Черкаської області та повідомити його про проведену роботу, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 29 вересня 2022 року, вона особисто протягом тривалого часу займається господарською діяльністю щодо реалізації ритуальних предметів та надання ритуальних послуг на території с. Білозіря. До даної підприємницької діяльності її чоловік ОСОБА_3 ніякого відношення не має та в даному виді діяльності їй не допомагає.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 29 вересня 2022 року, до проведення господарської діяльності щодо реалізації ритуальних предметів та надання ритуальних послуг на території с. Білозіря ніякого відношення він не має, даним видом діяльності займається його дружина - ОСОБА_2 .
Із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем та основним видом діяльності є організування поховань і надання суміжних послуг.
З копії рапорту поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції ЧРУП ГУНП в Черкаській області О.Усова від 29 вересня 2022 року слідує, що за результатами перевірки з приводу звернення ОСОБА_1 щодо здійснення незаконної підприємницької діяльності ОСОБА_3 , жителем АДРЕСА_1 , встановлено, що підприємницькою діяльністю з надання ритуальних послуг в с. Білозір`я, займається ОСОБА_2 1984 р.н., жителька АДРЕСА_1 . Опитаний ОСОБА_3 , повідомив що до ведення господарської діяльності з надання ритуальних послуг непричетний. Відібрати заяву та пояснення від ОСОБА_1 не виявилося можливим, оскільки, він в телефонній розмові повідомив, що в нього не вистачає часу для зустрічі.
У відповідності до копії довідки про результати розгляду звернення громадянина ОСОБА_1 (ЄО № 46374 від 19.09.2022) від 29 вересня 2022 року, розгляд за зверненням ОСОБА_1 завершено.  Вказано, що, як встановлено перевіркою, підприємницькою діяльністю з надання ритуальних послуг в с. Білозір`я займається ОСОБА_2 , 1984 р.н., жителька АДРЕСА_1 . Опитаний ОСОБА_3 повідомив що до ведення господарської діяльності з надання ритуальних послуг не причетний.
Листом від 29 вересня 2022 року №46/Д-1957 начальником ГУНП в Черкаській області було надано позивачу відповідь на звернення від 14.09.2022, згідно якої, вказана у зверненні подія не містить ознак вчинення кримінального правопорушення. Також, роз`яснено, що скарга на це рішення може бути подана в порядку ст. 17, 18 Закону України «Про звернення громадян».
Не погоджуючись із довідкою про результати розгляду звернення, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За приписами частини 1 статті 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Частиною 3 статті 3 Закону № 393/96-ВР визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Відповідно до ч.ч.  1, 4 ст. 5 Закону № 393/96-ВР, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути усним чи письмовим.
Згідно частин 6-7 статті 5 Закону № 393/96-ВР, письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
В силу вимог ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96-ВР, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Положеннями ч. 1 ст. 15 Закону № 393/96-ВР закріплено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
У відповідності до ч.ч. 3-4 ст. 15 Закону № 393/96-ВР, відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Отже, аналіз зазначених вище норм права, дає підстави зробити висновок, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень, з урахуванням їх функціональних обов`язків.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Черкаській області з повідомленням від 14 вересня 2022 року про вчинення громадянином ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП (а.с. 13).
За результатами розгляду даного повідомлення, ОСОБА_1 просив скласти протокол про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення за ст. 164 КУпАП, передати адміністративну справу на розгляд до Черкаського районного суду Черкаської області та повідомити його про проведену роботу, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 №930 (далі - Порядок №930).
Відповідно до пункту 5 Розділу І Порядку №930, громадяни України мають право звернутися до органів (підрозділів) поліції, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями з питань, пов`язаних з діяльністю Національної поліції України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління, із заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.
Розділом IV Порядку №930 закріплений порядок розгляду звернень громадян, оформлення результатів розгляду звернень та надання відповідей заявникам.
Згідно п. 1 розділу IV Порядку №930, керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.
Пунктами 2-3 розділу IV Порядку №930 передбачено, що безпосередні виконавці під час здійснення перевірок за зверненнями громадян у разі необхідності та за наявності можливості спілкуються з їхніми авторами, з`ясовують усі порушені питання, уживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах компетенції відповідно до законодавства України.
До розгляду скарг на дії чи бездіяльність поліцейських і до перевірки інформації про неналежне виконання покладених на них обов`язків відповідно до законодавства України можуть залучати представників громадськості.
Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне виконання прийнятого рішення відповідно до законодавства України, у разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.
Так, із повідомлення від 14 вересня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 повідомив про те, що громадянин ОСОБА_3 проводить господарську діяльність щодо реалізації ритуальних предметів та надання ритуальних послуг на території села Білозір`я без відповідної державної реєстрації, як суб`єкт господарювання. Така діяльність вищевказаного громадянина є адміністративним правопорушенням, що передбачене ст. 164 КУпАП. 
З метою розгляду звернення (повідомлення) ОСОБА_1 від 14.09.2022 та перевірки відомостей, зазначених в такому повідомленні, працівниками поліції були опитані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надали письмові пояснення від 29 вересня 2022 року.
У письмових поясненнях від 29.09.2022 ОСОБА_2 повідомила, що вона особисто протягом тривалого часу займається господарською діяльністю щодо реалізації ритуальних предметів та надання ритуальних послуг на території с. Білозіря. До даної підприємницької діяльності її чоловік ОСОБА_3 ніякого відношення не має та в даному виді діяльності їй не допомагає (а.с. 28).
Також, у письмових поясненнях від 29.09.2022 ОСОБА_3 повідомив, що до проведення господарської діяльності щодо реалізації ритуальних предметів та надання ритуальних послуг на території с. Білозіря ніякого відношення він не має, даним видом діяльності займається його дружина - ОСОБА_2 (а.с. 27).
Водночас, як вбачається з рапорту поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції ЧРУП ГУНП в Черкаській області О. Усова від 29 вересня 2022 року, відібрати заяву та пояснення від ОСОБА_1 не виявилося можливим, оскільки, він в телефонній розмові повідомив, що в нього не вистачає часу для зустрічі (а.с. 34).
Крім того, згідно даного рапорту, перевіркою встановлено, що підприємницькою діяльністю з надання ритуальних послуг в с. Білозір`я, займається ОСОБА_2 , 1984 р.н., жителька АДРЕСА_1 . Опитаний ОСОБА_3 повідомив що до ведення господарської діяльності з надання ритуальних послуг не причетний.
Пунктом 12 розділу IV Порядку №930 закріплено, що за результатами розгляду звернення громадянина виконавцем готується довідка про результати проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні, яка доповідається керівнику органу (підрозділу) поліції разом з проектом відповіді заявнику. Керівник органу (підрозділу) проставляє свій підпис на довідці про ознайомлення із вжитими заходами під час здійснення перевірки інформації, викладеної у зверненні, або вчиняє резолюцію (доручення) про необхідність ужиття додаткових заходів з метою об`єктивного, усебічного та повного розгляду звернення.
Отже, довідка про результати звернення громадянина передбачена як складова відповіді на звернення особи, відповідно до Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України.
Матеріали справи свідчать, що 29 вересня 2022 року поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції ЧРУП ГУНП в Черкаській області О. Усов склав довідки про результати розгляду звернення громадянина ОСОБА_1 (ЄО № 46374 від 19.09.2022) від 29 вересня 2022 року, в якій зазначено про завершення розгляду за зверненням ОСОБА_1 . Вказано, що як встановлено перевіркою, підприємницькою діяльністю з надання ритуальних послуг в с. Білозір`я, займається ОСОБА_2 , 1984 р.н., жителька АДРЕСА_1 . Опитаний ОСОБА_3 повідомив що до ведення господарської діяльності з надання ритуальних послуг не причетний (а.с. 35).
Таким чином, з вищевказаного вбачається, що поліцейським, за результатами звернення ОСОБА_1 , вживалися заходи щодо встановлення наявності чи відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно п. 14 розділу IV Порядку №930, рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.
Листом від 29 вересня 2022 року №46/Д-1957 начальником ГУНП в Черкаській області було надано позивачу відповідь на звернення від 14.09.2022, згідно якої, вказана у зверненні подія не містить ознак вчинення кримінального правопорушення. Також роз`яснено, що скарга на це рішення може бути подана в порядку ст. 17, 18 Закону України «Про звернення громадян» (а.с. 36).
Слід зазначити, що доводи апеляційної скарги позивача вказують на загальне невдоволення ОСОБА_1 результатами розгляду його звернення.
Так, апелянт вказує, що всебічність, повнота та об`єктивність перевірки повідомлення громадянина про вчинене правопорушення, має залежати насамперед не від змісту та повноти повідомлення громадянина, а від встановлення працівниками правоохоронної системи всебічних, вчасних та повних обставин за зверненнями громадян, що відповідає професіоналізму службових осіб правоохоронної системи, їх кваліфікованої підготовки та досвіду.
Також, апелянт зазначає, що відповідачем не надано суду належних допустимих та достатніх доказів неможливості правоохоронним органом провести такі додаткові опитування свідків, які беруть безпосередню участь у здійсненні господарської діяльності ОСОБА_2 .
Крім того, на переконання апелянта, суд першої інстанції поклав на нього тягар доведення адміністративного правопорушення ОСОБА_3 .
Колегія суддів не погоджується з вищевказаними доводами апелянта, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, всебічність, повнота та об`єктивність перевірки повідомлення громадянина про вчинене правопорушення залежить, в тому числі, від змісту повідомлення. Якщо повідомлення є загальним, поверхневим і не містить посилань на будь-які докази, то орган поліції може обмежитися перевіркою викладених у такому повідомленні відомостей за допомогою опитування відповідних громадян.
При цьому, позивач не додав до повідомлення жодних доказів вчинення правопорушення ОСОБА_3 , а також, не навів у повідомленні жодних конкретних фактів вчинення правопорушення (дату, часи, способу, місця).
Водночас, згідно рапорту поліцейського від 29.09.2022, відібрати заяву та пояснення від позивача не виявилося можливим, оскільки, позивач повідомив, що в нього не вистачає часу для зустрічі.
Беручи до уваги викладене, враховуючи обсяг повідомлених у зверненні позивача обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що перевірка повідомлення позивача від 14.09.2022 була проведена достатньо об`єктивно та всебічно.
Щодо посилання апелянта на необхідність проведення слідчого експерименту на місцях вчинення події їх фіксування належними засобами аудіо- та відеозв`язку, слід зазначити, що ні Кодексом України про адміністративні правопорушення, ні Законом України «Про національну поліцію» не передбачено проведення такого заходу задля встановлення наявності чи відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки, позовні вимоги про скасування довідки про результати розгляду звернення громадянина ОСОБА_1 (ЄО № 46374 від 19.09.2022),  а також, про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Черкаській області поновити провадження у справі за повідомленням ОСОБА_1 від 14.09.2022 року задоволенню не підлягають, позовна вимога про стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області суми в розмірі 2 684 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , завданої суб`єктом владний повноважень внаслідок вчиненої протиправної бездіяльності при розгляді повідомлення від 14.09.2022 року - задоволенню не підлягає як похідна.
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 24.03.2020 року у справі № 818/607/17 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, дане судове рішення прийнято Верховним Судом за інших обставин справи та правовідносин, а тому, викладені в ньому висновки не підлягають застосуванню при вирішенні спору у даній справі.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      Вівдиченко Т.Р.          

Судді                                                                                           Ключкович В.Ю.

                                                                                                             Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 14.09.2023 р.