ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 серпня 2023 року           справа №200/5218/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року (головуючий суддя І інстанції – Буряк І.В.), складене у повному обсязі 06 лютого 2023 року у справі № 200/5218/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                             ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за змістом якої просив суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначення пенсії ОСОБА_1 від 13.10.2022 № 2702612299;
зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 19.03.2021 з врахуванням вислуги, яка становить 26 років 06 місяців 22 дні, та провести відповідну виплату пенсії.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.10.2022 № 2702612299. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 19.03.2021.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позову у повному обсязі у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що у позивача відсутня необхідна календарна вислуга років для призначення пенсії, висновки суду в цій частині є протиправними.
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак листом від 07.03.2023 року суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді відсутня. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставину справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу  залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01.11.2021 у справі № 200/9596/21, яке залишено без змін Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2022, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано противоправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів передбачених постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення позивачу пенсії за вислугу років, відповідно до п. а ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України оформити та направити необхідні документи, передбачені постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення позивачу пенсії за вислугу років за його заявою від 19.03.2021, відповідно до п. а ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії періоду проходження служби позивачем, обчисленого на пільгових умовах.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання вказаного рішення МВС України складено подання про призначення пенсії від 28.09.2022 № 1206, де вказано, що подаються документи для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , звільненого зі служби 07.05.2013. Вислуга років для призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до наказу ГУ МВС в Донецькій області від 07.05.2013 № 140 о/с складає 26 років 06 місяців 22 дні, в тому числі календарна – 20 років 06 місяців 26 днів та в пільговому обчисленні – 05 років 11 місяців 26 днів.
ОСОБА_2 надано заяву про призначення пенсії за вислугу років, яка надійшла від Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України від 10.10.2022 вх. № 1667/05.
Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 13.10.2022 № 2702612299 вирішено відмовити ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку із відсутністю необхідної календарної вислуги років, передбаченої п. «а» ст. 12 Закону № 2262 та недосягненням на день звільнення заявником 45-річного віку, передбаченого, п. «б» ст. 12 Закону № 2262.
Не погоджуючись із відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції визнав право позивача на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина 3 статті 25 Конституції України)
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі – Закон № 2262-ХІІ).
Пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше.
За приписами статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року затверджено порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі - Постанова № 393).
Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
Європейський суд з прав людини у рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії» (заява № 28342/95), «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.).
Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Так, Верховний Суд у складі КАС в постанові від 02 грудня 2021 року у справі № 300/2497/19 пояснив, що умови праці особи впливають на розмір її заробітної плати, на тривалість робочого часу, відпустки та інші соціальні гарантії. Законодавець передбачив призначення пенсій за вислугу років; особливість такого виду пенсії полягає у зменшеному пенсійному віці, внаслідок виконання роботи, яка визначена законодавством такою, що призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Тобто, вказаний вид пенсії є відповідним заохоченням для осіб, умови праці яких негативно впливають на їхню професійну працездатність.
Таким чином у даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що позивач не мав календарної вислуги років для призначення пенсії, проте в нього був наявний відповідний пільговий стаж, відповідно до приписів пункту 3 Постанови № 393, тобто: час його служби в календарному обчисленні складав 19 років 08 місяців 01 день, час служби в пільговому обчисленні - 05 років 07 місяців 19 днів. Таким чином, ВС КАС визнав, що загальна вислуга років для призначення пенсії - 25 років 03 місяці 20 днів.
Аналогічну позицію було зазначено в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 3 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а.
В даному випадку, необхідний пільговий стаж позивача складає понад 25 роки, що є достатньою умовою для призначення пенсії за вислугу років, передбаченої пунктом «а» статті 12 Закону №2262.
Як вбачається з матеріалів справи вислуга років позивача на день звільнення складає: 26 років 06 місяців 22 дні, в тому числі календарна – 20 років 06 місяців 26 днів та в пільговому обчисленні – 05 років 11 місяців 26 днів, що є більшою ніж 21 рік.
Оскільки календарна вислуга років позивача на день звільнення становить більше 21 року, позивач набув права на призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту “а” частини 1 статті 12 Закону 2262-ХІІ, що свідчить про обов`язок відповідача щодо призначення пенсії за такою заявою.
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року № 200/5218/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення  складено 09 серпня 2023 року.

Судді                                                                                                    А.В. Гайдар       
                                                                                                              Е.Г. Казначеєв
                                                                                                       І.Д.Компанієць