Справа № 164/1083/23  Провадження №33/802/493/23 	Головуючий у 1 інстанції:Ониско Р. В. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 04 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1ст.130 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість ) гривень 80 копійок.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12 червня 2023 року, біля 10 год. 23 хвилин, в с. Комарове по вул. Садова, Камінь-Каширського району Волинської області, керував мотоциклом «Ліфан», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп?яніння, на вимогу працівника поліції відмовився пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись із такою постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що працівниками поліції не роз`яснено йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що позбавило його можливості скористатися правовою допомогою, а отже порушено його право на захист. Вказує, що під час складання працівниками поліції протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП до нього на мобільний телефон зателефонував чоловік його сестри та зрозумівши в яку ситуацію він ( ОСОБА_1 ) потрапив, роз`яснив йому його права, які працівниками поліції роз`яснено не було, після чого він висловив чітку позицію, що бажає пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Однак, працівниками поліції було проігноровано його право на проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Після чого, з метою, доведення своєї невинуватості, він був змушений самостійно їхати до смт. Маневичі та проходити огляд. Згідно висновку №55 від 12.06.2023 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ознак сп`яніння у нього не виявлено. Крім цього, згідно з результатом токсикологічного дослідження №1523 від 13.06.2023 року при токсикологічному досліджені не виявлено еталону, що цілком та ствердно на думку ОСОБА_1 стверджує той факт, що на момент керування мотоциклом він не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що суд першої інстанції не взяв та не оцінив належним чином вищевказані висновки, мотивуючи тим, що в порушення ст. 266 КУпАП огляд проводився більш як за дві години. Проте, на думку ОСОБА_1 дані висновки суду є передчасними, оскільки працівники поліції завершили складання адміністративних матеріалів, щодо нього лише об 11 год. 07 хв., при цьому відмовилися його доставити в заклад охорони здоров`я, незважаючи на те, що він неодноразово їх просив про це. А тому, з метою проходження медичного огляду він був змушений самостійно добиратися до лікарні. За відсутності громадського транспорту, він зателефонував до свого брата, який проживає у м. Вараші, приїхавши до нього орієнтовно через 1 год. 30 хв. вони відразу поїхали в смт. Маневичі відстань туди із с. Комарове складає 25 км, що на думку ОСОБА_1 свідчить про те, що фактично раніше він не зміг добратися до медичного закладу.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляцію у повному обсязі та просив її задовольнити з підстав викладених в ній, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у діях особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 070139 від 12.06.2023 року (а.с.1);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.06.2023 року (а.с.2);
-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 347590 від 12.06.2023року, яка на день розгляду даної справи судом не скасована і є чинною (а.с.3).
Крім того, вина ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доводиться і відеозаписами наданими працівниками поліції, з яких чітко прослідковується хронологія подій, які відбувалися за обставин вказаних у протоколі. Так працівниками поліції було зупинено мотоцикил «Ліфан», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та повідомлено водію ОСОБА_1 (як було в подальшому з`ясовано) причину зупинки, порушення ПДР України. В подальшому в ході спілкування з водієм  ОСОБА_1 , працівником поліції було виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснивши його порядок та процедуру, однак на місці зупинки (події) транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або в медичному закладі ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції працівників поліції відмовився. Після цього, було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – ухиленні особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
Твердження апелянта, що поліцейський ОСОБА_2 не дотримався процедури і порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або ж у медичній установі, так як відразу розпочав складати протокол про адміністративне правопорушення, є необґрунтованими, оскільки повністю спростовуються відеозаписами наданими працівниками поліції, відносно подій, які викладені в протоколі серії ААБ № 070139 від 12.06.2023 року.
Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що місцевий суд не взяв та не оцінив належним чином висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №55 від 12 червня 2023 року та результат токсикологічного дослідження за №1523 від 13 червня 2023 року, оскільки суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що такий огляд проводився за особистою заявою ОСОБА_1 поданою о 13 год. 40 хв. 12.06.2023 року, тобто майже через три години після складання протоколу, що не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, згідно якої огляд на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Доводи апелянта про те, що раніше добратися до медичного закладу він не мав змоги, оскільки громадський транспорт ходить не часто, а його брат до якого він телефонував проживає у м. Вараш, а тому останній приїхав до нього орієнтовно через 1 год. 30 хв. після чого вони відразу поїхали в смт. Маневичі відстань туди із с. Комарове, де проживає ОСОБА_1 складає 25 км, свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли, оскільки ОСОБА_1 будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин суду апеляційної інстанції не надав.
Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
А тому, постанова судді Маневицького районного суду Волинської області від 04 липня 2023 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,        
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 04 липня 2023 року, щодо нього, – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк