ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" липня 2023 р.           Справа№ 910/3878/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кропивної Л.В.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Барсук  М.А. 

вивчивши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 
на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 (повний текст рішення складено 12.07.2022)
у справі № 910/3878/22 (суддя - Павленко Є.В.)

за позовом     Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»
до      Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»
про     стягнення 31930,72 грн,-

                 ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2022 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" (далі - Компанія) заборгованості в розмірі 31 930,72 грн, з яких: 30 983,80 грн - основна заборгованість, 234,29 грн - три проценти річних, 712,63 грн - інфляційні втрати, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті спожитої теплової енергії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідач своєчасно не вносив плату за надані послуги з централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого за період з грудня 2019 року по квітень 2020 включно утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позовної заяви становить 30 983,80 грн.
Крім того, за порушення строків оплати наданих послуг на підставі ч.2 ст.625 ЦК України нараховано 3% річних та інфляційні втрати.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.               
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на балансі відповідача не знаходяться нежитлові приміщення , площею 114,2  кв.м., за адресою: місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 19А, відтак відповідач не може вважатись споживачем послуги з постачання теплової енергії. Як вбачається з наданої позивачем інформації, на балансі відповідача не знаходяться нежитлові приміщення за адресою: місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 19А. 
Крім того, судом установлено, що в порушення приписів абзацу 2 частини 4     статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"     Підприємство включило заборгованість у розмірі 30983,80 грн в рахунок-фактуру від 31 грудня 2021 року без деталізації інформації щодо складових такої плати. Отже, вимога КП "Київтеплоенерго" про стягнення з КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" заборгованості у загальному розмірі 31930,72 грн. не підлягає задоволенню. Оскільки судом відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення суми основного боргу, тому вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних також не підлягають задоволенню.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову.
На думку апелянта, місцевим господарським судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.     Зокрема апелянт посилався на ту обставину, що відповідач не довів відключення від теплопостачання будинку 19А по вул. Володимирській у м. Києві а тому відповідач зобов`язаний відшкодовувати вартість спожитої теплоенергії. 
На переконання апелянта, у віданні відповідача перебуває житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщенням; відповідач був обізнаний про наявну заборгованість на загальну суму 5     159     232,13 грн з вимоги позивача, акт прийняття теплового вузла обліку та акт про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи підтверджують обладнання житлового будинку комерційним приладом обліку, який опломбований. 
До того ж в акті № 20/207 про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи від 16.06.20 р. споживачем визначено відповідача з особовим рахунком 320057 на житловий будинок в цілому, проставлена печатка та підпис відповідальної особи відповідача. Наявні у матеріалах справи корінці нарядів на включення та відключення будинку на опалювальний сезон, у яких споживачем визначено КП «ЦОС Шевченківського району», не заперечує тієї обставин, що відповідач є споживачем теплової енергії для нежитлових приміщень, площею 114,2 кв м, окремий облік якого здійснюється за особовим рахунком 320057-0101.
Таким чином, на переконання апелянта, за стандартом вірогідності доказів, вказані позивачем обставини є доведеними, а рішення місцевого господарського суду як таке, що постановлене при неповно з`ясованих обставинах справи, при невірному застосуванню норм процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.         
Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив суд залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення.
Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» зазначало, що викладені в апеляційні скарзі доводи є хибними, оскільки, позивачем не надано доказів передачі відповідачу, або перебування на його балансі, або використання саме відповідачем нежитлового приміщення, площею 114,2 кв.м, за адресою: місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 19А, тобто позивачем не доведено, що відповідач є споживачем поставленої теплової енергії, а якщо є, то чи спожив він той обсяг, який указано в документах, доданих до позову,  та за який вимагає оплату.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2022 для їх розгляду визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2022 р. відкрито апеляційне провадження та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій у даній справі
Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року     № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", позивача визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства "Київенерго". 
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 Підприємству видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. З 1 травня 2018 року позивач здійснює постачання теплової енергії у місті Києві.
Згідно з пунктом 2.2.1 статуту позивача предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.
17 серпня 2021 року позивач направив на адресу відповідача проект договору на постачання теплової енергії від 13 серпня 2021 року № 320057-0101 листом від вказаної дати № 30/5/3/12451, який був отриманий Компанією 25 серпня 2021 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення № 0103279352533.
Додатком № 8 до вказаного проекту договору визначені  об`єкти теплопостачання, серед яких нежитлове приміщення, площею 114,2 кв.м, розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 19-А.
У вересні 2021 року Підприємство здійснило добір (нарахування) на загальну суму     30 983,80 грн за поставлену теплову енергію в період з грудня 2019 року по квітень 2020 року включно.
Несплата відповідачем добору (нарахування) на загальну суму 30 983,80 грн стала підставою спору, переданого на вирішення суду разом з нарахованими інфляційними та втратами та 3 % річних. 
Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволені апеляційної скарги, з огляду на таке. 
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що направив 31.08.2021 р. в адресу відповідача проект договору приєднання від 13.08.2021 р, умови якого, серед іншого, передбачали надання договору ретроактивної дії - поширення його умов на правовідносини, які виникли з 31.12.2019 р. 
Для укладення договору приєднання необхідна воля особи, яка приєднується до договору. При цьому умови цього договору є універсальними, викладаються у формулярах або інших стандартних формах.  
З матеріалів справи не випливає, що відповідач вчинив дії, які можуть бути розцінені як його приєднання до запропонованих позивачем умов договору, а сам договір таким, що може вважатися договором приєднання ( а.с 61 - 71) .
Так, у пункті 8.1. визначено момент набрання чинності договору, який пов`язаний з моментом підписання тексту договору обома сторонами. При цьому договір допускає можливість попереднього узгодження та обговорення умов договору, про що свідчить п. 9.8. за змістом якого після підписання даного договору всі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються даного договору, втрачають силу.  
Враховуючи установлене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для висновку про те, що відповідач може вважати себе зв`язаним умовами цього договору, а сам договір  - укладеним.  
Між тим, у позовній заяві позивач вказував, що ним у вересні 2021 року було здійснено нарахування /добор за поставлену теплову енергію з грудня 2019 року по квітень 2020 року включно, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка на день подання позову не сплачена і становить 30     983,80 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - це власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами. Постачання теплової енергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - це фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (абз. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання").
Оскільки вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних є похідними від вимоги про стягнення суми основного боргу, у якій позивачу відмовлено, то вимоги про стягнення вказаних сум також не підлягають задоволенню.
Відповідно до     ст. 74 ГПК України     кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Помилкове зазначення судом першої інстанції про закріплення за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» житлового будиноку за адресою: місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 19А, загальною площею 1 759,40 кв.м., нежитлова площа - 41,40 кв.м. по суті не спростовує вірний висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до     ст. 276 ГПК     суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану ухвалу - слід залишити без змін.
Розподіл судових витрат
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до     ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст.     129,      269,      275,     276,     282 ГПК України, Північний апеляційний господарський     суд,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу     Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.
2. Рішення          Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 у справі № 910/3878/22     - залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/3878/22 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст.     287,     288 Господарського процесуального кодексу України
                                                  Повний текст постанови складено 05.07.2023

Головуючий суддя                                                            Л.В. Кропивна 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                М.А. Барсук