ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 367/6234/21                                                             Суддя (судді) першої інстанції: Шестопалова Я.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 вересня 2023 року                                                                        м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                            Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
при секретарі                                                                      Черніченко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: старший інспектор ВП №2 Бучанського РУП в Київській області капітан поліції Лісовський Сергій Іванович про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: старший інспектор ВП №2 Бучанського РУП в Київській області капітан поліції Лісовський Сергій Іванович про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2023 року позовні вимоги задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Київській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.
31 серпня 2023 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від представника позивача, в якому останній просить апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши представника апелянта, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови від 10.08.2021 року, винесеної старшим інспектором ВП №2 Бучанського РУП в Київській області капітаном поліції Лісовським С.І., ОСОБА_1 залишив власний транспортний засіб Тоуоtа Аvensis (р.н.: НОМЕР_1 ) навпроти будинку №14, а так як даний автомобіль суттєво заважав проїзду інших транспортних засобів, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 122 КУпАП. Постановою від 30.06.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (штраф) у розмірі 510 грн
Однак, судом першої інстанції було зауважено на тому, що жодного доказу вчинення адміністративного правопорушення старшим інспектором Лісовським С.І. надано не було. Дана обставина підтверджується проставленням у графі Постанови значка «- II -». Тобто, жодного доказу вчинення адміністративного правопорушення з боку Позивача інспектором надано не було.
До матеріалів позовної заяви позивачем долучено CD-R диск із фото- та відеоматеріалами, з яких вбачається процес евакуації транспортного засобу, належного Позивачу. Встановлено, що Автомобіль припаркований на краю проїзної частини та не створює будь-яких перешкод для проїзду інших транспортних засобів. Автомобіль припаркований на рівні із іншими транспортними засобами, зокрема, на рівні із автомобілем марки Citroen чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв попереду. У свою чергу, автомобіль марки Citroen чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 припаркований впритул до правого бордюру проїзної частини.
З наведеного можна стверджувати, що на час евакуації транспортного засобу позивача, він був припаркований праворуч від проїзної частини та не створював будь-яких перешкод іншим транспортним засобам.
Крім того, згідно тексту оскаржуваної постанови, а також акту огляду тимчасового затримання транспортного засобу, автомобіль, що належить ОСОБА_1 , був вилучений 30.06.2021 року. Тобто, адміністративне правопорушення, вчинене саме 30.06.2021 року, але Постанова про вчинення вказаного адміністративного правопорушення була винесена лише 10.08.2021 року, тобто через 41 день з часу вчинення правопорушення.
Оскаржувана постанова містить також інші суттєві порушення, зокрема, не зазначені обов`язкові відомості, які підлягають зазначенню у такій : в постанові не зазначений пункт Правил дорожнього руху, який нібито був порушений; в постанові не зазначена інформація щодо пункту ч. 2 ст. 265-4 КУпАП (тимчасове затримання транспортних засобів інспекторами з паркування), що передбачає виключний перелік суттєвих перешкод дорожньому руху або загроз безпеці руху, вилучено авто (тобто, на забороненому яким пунктом ПДР місці знаходилось авто, на пішохідному переході, перехресті, залізничних коліях тощо, відстань до вказаних об`єктів); в постанові не зазначений час вчинення адміністративного правопорушення, що є порушенням ст. 283 КУпАП; в описовій частині постанови не зазначені ПІБ правопорушника, а вказано лише «водій» транспортного засобу. Прізвище ОСОБА_1 вказано лише у вступній частині постанови, як власника ТЗ. Натомість, згідно примітки до ст. 122 КУпАП суб`єктом даного правопорушення є лише особа, яка керувала ТЗ у момент його вчинення; в постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснювалось фото та відеозапис, який в даному випадку є обов`язковим.
Позивач, не погоджуючись із оскаржуваною постановою, вважаючи її необґрунтованою, неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулює Закон України «Про дорожній рух» .
Відповідно до ч. 2 cт. 14 Закону України «Про дорожній рух» до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 2.3.д) Правил дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Як встановлено п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Відповідно до п. 15.9. «и» ПДР зупинка забороняється: ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Диспозиція ч. 3 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Згідно з ч. 1 cт. 260 КУпАП з метою припинення адміністративних правопорушень та для забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускається тимчасове затримання транспортного засобу.
Відповідно до ч. 1 cт. 265-2 КУпАП, У разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, статтею 121-3, частинами третьою, п`ятою, шостою і сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями 122-5, 124, 126, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.
Частиною третьою ст. 265-2 КУпАП було передбачено, що у разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху або не створює загрозу безпеці руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. Випадки тимчасового затримання транспортного засобу та доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик визначені частиною третьою статті 265-4 цього Кодексу. При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Інформація про тимчасове затримання транспортного засобу має невідкладно передаватися на абонентський номер рухомого (мобільного) зв`язку та на адресу електронної пошти, зазначені належними користувачами або особами, за якими зареєстровані транспортні засоби, відповідно до статті 279-4 цього Кодексу. У разі заподіяння транспортному засобу шкоди при його транспортуванні та/або зберіганні завдані збитки відшкодовуються за рахунок суб`єкта господарювання, що надає такі послуги, та/або відповідного страхового відшкодування, що здійснюється за правовідносинами обов`язкового страхування цивільної відповідальності суб`єкта господарювання, що надає послуги із транспортування та/або зберігання транспортних засобів у разі їх тимчасового затримання
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.
З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що позивачу інкриміновано порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам передбаченим ст.ст. 283, 284 КпАП України. Зокрема у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів на які послався правопорушник чи висловлення останніх доводів.
Оскільки відповідачем не доведено дотримання ним процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановленої КУпАП, не доведено правомірності своїх дій та прийнятого рішення, не надано суду доказів на підтвердження обставин, викладених в постанові, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Виходячи з наведеного, постанову по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати, провадження по справі закрити та визнати протиправним застосування заходів забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання транспортного засобу.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.

                                                                                                    Чаку Є.В.