П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/8902/22                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Богоніс Михайло Богданович 
                                                Суддя-доповідач:  Мацький Є.М. 

12 липня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Залімського І. Г.  Сушка О.О. 
за участю:
секретаря судового засідання: Бердоус Ю. М.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача: Мусулевського А.А.,
представника відповідача: Жалдака О.О.,
представника третьої особи: Загороднюка Д.А.      

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного бюро розслідувань та Територіального управління Державного  бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1.  31.10.2022 до суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, в якому просив:

1.1.визнати протиправними та скасувати наказ від 08.09.2022 № 418-ос/вс "Про накладення (застосування) дисциплінарного стягнення щодо ОСОБА_1 ";

1.2. визнати протиправним та скасувати наказ від 30.09.2022 № 476-ос/вс "Про звільнення ОСОБА_1 ";

1.3. поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах третього оперативного відділу (з дислокацією у м. Маріуполь) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Краматорську.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що із  06.12.2021 проходив службу у Територіальному управлінні ДБР на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах третього оперативного відділу.

3. На підставі наказу "Про проведення службового розслідування" від 09.06.2022 № 264 призначено та проведено відносно нього службове розслідування. В подальшому висновок службового розслідування від 30.08.2022 № 20 дск став підставою для прийняття наказу від 08.09.2022 № 418-ос/вс про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби яке виконано наказом від 30.09.2022 № 476-ос/вс про звільнення зі служби в Державному бюро розслідувань на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Закону України "Про Державне бюро розслідувань".

4. Він із наказами про застосування та виконання щодо нього дисциплінарного стягнення не погодився і,  мотивуючи їх протиправність,  зазначив, що із червня 2022 він проходить військову службу у Збройних Силах України, а тому при прийнятті наказів відповідачем порушено статтю 119 Кодекс законів про працю України, нормами якої передбачено гарантію недопустимості звільнення працівника під час проходження військової служби.

5. Крім цього просив врахувати, що відповідачем порушено процедуру звільнення (порядок виконання наказу про накладення дисциплінарного стягнення), що полягало у прийнятті наказу від 30.09.2022 № 476-ос/вс "Про звільнення ОСОБА_1 " за відсутності його на службі із поважних причин. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року позовні вимоги задоволено.

7. Визнано протиправним та скасовано наказ Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Краматорську від 08.09.2022 № 418-ос/вс "Про накладення (застосування) дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ".

8. Визнано протиправним та скасовано наказ Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Краматорську від 30.09.2022 № 476-ос/вс "Про звільнення ОСОБА_1 "

9. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах третього оперативного відділу (з дислокацією у м. Маріуполь) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Краматорську з 01.10.2022 року.

10. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах третього оперативного відділу (з дислокацією у м. Маріуполь) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Краматорську з 01.10.2022 допущено до негайного виконання. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

11. Апелянти Державне бюро розслідувань та  Територіальне управління Державного  бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

12. Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Краматорську / надалі апелянт-1/, на зазначене рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в яких просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 

13. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт-1 вказує, що у діях позивача складу дисциплінарного проступку, що є достатньою підставою для його звільнення із займаної посади, а також про дотримання процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення із посади.

14. Апелянт-1 зауважує, що 3 червня 2022 позивач повідомив відділ кадрової роботи Територіального управління ДБР про його зарахування із 01.06.2022 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Після цього Територіальним управлінням ДБР починаючи із 06.06.2022 задокументовано відсутність позивача на робочому місці. Апелянт-1 акцентує увагу на тому, що згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», працівники ДБР знімаються із військового обліку військовозобов`язаних, а відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - не підлягають призову на військову службу і позивач із цими правилами був ознайомлений. Попри це, ОСОБА_1 вступив на військову службу, що призвело до невиконання (неналежне виконання) ним посадових обов`язків у Територіальному управлінні ДБР. Це кваліфіковано як порушення Закону України «Про Державне бюро розслідувань», Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, Присяги, Правил професійної етики працівників Державного бюро розслідувань, Контракту про проходження служби у Державному бюро розслідувань, що, на думку апелянта-1, є достатньою підставою для звільнення позивача із служби.

15. Апелянт-1 зауважує, що після проведення службового розслідування та оформлення його результатів, Дисциплінарною комісією ДБР констатовано наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку та рекомендовано накласти дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в Державному бюро розслідувань. В подальшому, директор ТУ ДБР у межах реалізації наданих йому повноважень, дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача зі служби та ухвалив оскаржені накази із дотриманням процедури встановленої Дисциплінарним статутом.

16. Також рішення суду першої інстанції оскаржило Державне бюро розслідувань / надалі апелянт-2, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

17. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт-2 вказує, що служба в Державному бюро розслідувань має особливий характер та пов`язана із виконанням повноважень на реалізацію правоохоронної функції держави, що відрізняє статус працівника ДБР від правового статусу працівника визначеного КЗпП України. Із цих причин гарантії передбачені статтею 119 КЗпП України на працівників ДБР не поширюються, оскільки такі не можуть бути призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, під час дії особливого періоду.

18. Апелянт-2 зауважує, що призов позивача на військову службу можливий лише   через процедуру звільнення зі служби в ДБР.

19. Тому апелянт-2 вважає, що у діях ОСОБА_1 встановлено ознаки дисциплінарного проступку, тому Дисциплінарна комісія ДБР сформувала висновок "Про наявність у діях працівника Державного бюро розслідувань дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності з визначенням рекомендованого виду дисциплінарного стягнення" від 30.08.2022, що і стало підставою для прийняття наказу про накладення дисциплінарного стягнення щодо позивача у виді звільнення зі служби в Державному бюро розслідувань. 

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

20.  Наказом Територіального управління ДБР від 06.12.2021 № 373-ос/дск «Про призначення ОСОБА_1 » позивача із 07.12.2021 прийнято на службу до Державного бюро розслідувань на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах оперативного відділу Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську (а.с. 96, т.1).

21. 06.12.2021 між позивачем та відповідачем укладено контракт про проходження служби у Державному бюро розслідувань (а.с. 99–100, т.1). Пунктами 10-11 контракту передбачено, що він набирає чинності 07.12.2021, а укладено його строком на 6 років.

22. 07.12.2021 позивачем складено присягу осіб рядового і начальницького складу ДБР і цього ж дня його ознайомлено із Правилами професійної етики працівників ДБР, що затверджені наказом ДБР від 16.01.2021 № 30 (а.с. 100-101, т.1).

23. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2022 № 134 підполковника ОСОБА_1 з 01.06.2022 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду офіцера резерву запасного взводу 5 запасної роти (а.с. 140, т. 1).

24. 03.06.2022 позивач звернувся із рапортом на ім`я директора Територіального управління ДБР та повідомив, що із 01.06.2022 його призвано за мобілізацією на військову службу, зараховано до списку особового складу військової частини НОМЕР_1 і призначено на посаду офіцера резерву 1 запасного взводу 35 запасної роти (а.с. 139, т. 1).

25. 03.06.2022 начальник відділу кадрової роботи та державної служби Територіального управління ДБР звернулася із рапортом на ім`я директора та Відділу внутрішнього контролю Територіального управління ДБР яким повідомила про отримання рапорту ОСОБА_1 від 03.06.2022 (а.с. 138, т. 1).  

26. 09.06.2022 керівник Управління внутрішнього контролю ДБР Чобіток Б. звернувся до директора Територіального управління ДБР із службовою запискою № 203/10-10/6/22 від 09.06.2022 у якій повідомив, що позивачем 02.06.2022 надано до відділу кадрової роботи та державної служби витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2022 № 134 про зарахування його до списків особового складу частини на всі види забезпечення з 01.06.2022 (а.с. 135-136, т.1).

27. На підставі службової записки від 09.06.2022 № 203/10-10/6/22 Державним  бюро розслідувань прийнято наказ від 09.06.2022 № 264 «Про проведення службового розслідування» (а.с. 133, т.1).  

28. У наказі зазначено, що предметом службового розслідування повинно стати можливе невиконання чи неналежне виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, порушення ним Правил професійної етики працівників ДБР та інших вимог, встановлених нормативно – правовими актами. Термін проведення службового розслідування визначено з 10.06.2022 по 09.07.2022.

29. За результатом службового розслідування складено Висновок службового розслідування (затверджено 10.08.2022). (а.с. 123 - 132, т. 1).

30. Цим висновком задокументовано у діях ОСОБА_1 ознаки дисциплінарного проступку.

31. Зібрані під час службового розслідування матеріали стосовно позивача направлено до Дисциплінарної комісії ДБР.

32. 30.08.2022 Дисциплінарна комісія ДБР провела засідання на якому затверджено висновок від 30.08.2022 № 20-дск "Про наявність у діях працівника Державного бюро розслідувань дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності з визначенням рекомендованого виду дисциплінарного стягнення" (а.с. 144-153, т. 2).

33. Висновком від 30.08.2022 № 20-дск встановлено в діях ОСОБА_1 ознаки дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні пунктів 2.1, 2.13 Правил професійної етики працівників Державного бюро розслідувань, а також пункту 13 Контракту про проходження служби у Державному бюро розслідувань від 06.12.2021 та рекомендовано накласти (застосувати) до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в Державному бюро розслідувань (а.с. 152, т. 2).

34. Висновок від 30.08.2022 № 20-дск надіслано відповідачу для ухвалення рішень за результатом дисциплінарного провадження щодо позивача (вих. № 658/10-13/22дск від 01.09.2022).

35. Наказом від 08.09.2022 № 418-ос/вс «Про накладення (застосування) дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в Державному бюро розслідувань (а.с. 97-зворот, т.1).  

36. Із тексту цього наказу встановлено, що підставою для його прийняття стало вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні пунктів 2.1, 2.13 Правил професійної етики працівників ДБР, затверджених рішенням Ради громадського контролю при ДБР від 15.01.2021 та введених в дію наказом ДБР від 16.01.2021 № 30, а також пункту 13 Контракту про проходження служби від 06.12.2021.

37. Відповідачем 30.09.2022 оформлено подання про звільнення позивача зі служби (а.с. 98, т. 1).

38. Наказом відповідача від 30.09.2022 № 476-ос/вс «Про звільнення ОСОБА_1 » виконано (реалізовано) накладене наказом від 08.09.2022 № 418-ос/вс дисциплінарне стягнення та звільнено позивача зі служби в ДБР у запас із 30.09.2022 з достроковим розірванням контракту від 06.12.2021 № 78 (а.с. 96 - 97, т.1).

39. У наказі від 30.09.2022 № 476-ос/вс підставою його прийняття вказано: висновок дисциплінарної комісії ДБР від 30.08.2022 № 20-дск «Про наявність у діях працівника ДБР проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності з визначенням рекомендованого виду дисциплінарного стягнення», наказ ТУ ДБР «Про накладення (застосування) дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » від 08.09.2022 № 418-ос/вс, подання про звільнення від 30.09.2022. 

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

40. Апелянт ТУ ДБР у м.Краматорську зазначив, що  на виконання вимог статті 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», 06.12.2021 з ОСОБА_1 укладено контракт про проходження служби в ДБР на 6 років, відповідно до якого позивач добровільно зобов`язувався проходити службу за посадою упродовж усього строку дії цього контракту та відповідно до його умов. Наказом ДБР від 09.06.2022 № 264 відносно ОСОБА_1 призначено службове розслідування на предмет можливого невиконання чи неналежного виконання службових обов`язків, порушень Правил професійної етики працівників ДБР та інших вимог, встановлених нормативно-правовими актами. Під час здійснення заходів, передбачених підпунктами 4, 7, 8 Розділу VI Інструкції № 9 з метою перевірки фактів на предмет вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку: відібрано пояснення у працівників ТУ ДБР у м. Краматорську ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ); досліджено службові обов`язки, контракт про проходження служби та службову характеристику ОСОБА_1 , рапорт ОСОБА_1 від 02.06.2022, витяг з наказу  01.06.2022 № 134, доповідну начальника відділу кадрової роботи та державної служби ТУ ДБР у м. Краматорську від 03.06.2022 № 35/13-09/22, акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці, довідку Сектору з мобілізаційної роботи Управління кадрової роботи та державної служби від 29.06.2022, а також інші матеріали, що мають відношення до обставин справи. Під час службового розслідування встановлено обставини, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 допущено дисциплінарний проступок. По завершенню службового розслідування, у відповідності до вимог статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та пункту 8 розділу VIII Інструкції № 9, зібрані матеріали разом із висновком від 10.08.2022 № 29/10-10/9/22 передано до Дисциплінарної комісії ДБР. За результатами аналізу доказів наявних у матеріалах службового розслідування Дисциплінарна комісія ДБР визнала в діях позивача ознаки дисциплінарного проступку, що виразилися у порушенні підпунктів 2.1, 2.13 Правил професійної етики працівників ДБР, затверджених рішенням Ради громадського контролю при ДБР від 15.01.2021, введених в дію наказом ДБР від 16.01.2021 № 30 (далі – Правила професійної етики працівників ДБР), а також пункту 13 Контракту про проходження служби у ДБР від 06.12.2021. Порушення правил професійної етики у свою чергу є самостійною та достатньою підставою для притягнення працівника ДБР до дисциплінарної відповідальності, відповідно до пункту 6 частини 4 статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань». Комісія рекомендувала накласти (застосувати) до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в ДБР, що відображено у висновку Дисциплінарної комісії ДБР від 30.08.2022 № 20дск, який скеровано Директору ТУ ДБР у м. Краматорську для вжиття заходів у межах повноважень.    

41. Апелянт 2 ДБР виклав аналогічну правову позицію.

42. Позивач зазначив, що  із  06.12.2021 проходив службу у Територіальному управлінні ДБР на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах третього оперативного відділу.

43. На підставі наказу "Про проведення службового розслідування" від 09.06.2022 № 264 призначено та проведено відносно нього службове розслідування. В подальшому висновок службового розслідування від 30.08.2022 № 20 дск став підставою для прийняття наказу від 08.09.2022 № 418-ос/вс про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби яке виконано наказом від 30.09.2022 № 476-ос/вс про звільнення зі служби в Державному бюро розслідувань на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Закону України "Про Державне бюро розслідувань".

44. Він із наказами про застосування та виконання щодо нього дисциплінарного стягнення не погодився і,  мотивуючи їх протиправність,  зазначив, що із червня 2022 він проходить військову службу у Збройних Силах України, а тому при прийнятті наказів відповідачем порушено статтю 119 Кодекс законів про працю України, нормами якої передбачено гарантію недопустимості звільнення працівника під час проходження військової служби.

45. Крім цього просив врахувати, що відповідачем порушено процедуру звільнення (порядок виконання наказу про накладення дисциплінарного стягнення), що полягало у прийнятті наказу від 30.09.2022 № 476-ос/вс "Про звільнення ОСОБА_1 " за відсутності його на службі із поважних причин. 

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ                  

46. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

47. Відповідно до   статті 1 Закону України "Про Державне бюро розслідувань", Державне бюро розслідувань (далі - ДБР) є державним правоохоронним органом, на який докладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.

48. ДБР організовується і діє, зокрема, на засадах верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, відкритості та прозорості діяльності, незалежності і персональної відповідальності кожного працівника ДБР, що визначено у   статті 3 Закону України "Про Державне бюро розслідувань".

49. Згідно частини 1 статті 14 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" до працівників ДБР належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із ДБР.

50. Відповідно до частини 3  статті 14 Закону України "Про Державне бюро розслідувань"  на службу до ДБР приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки.

51. Колегія суддів зазначає, що порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу державного бюро розслідувань, їх права та обов`язки визначає Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу, затверджене  Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 № 743, а для державних службовців порядок проходження служби врегульовано положеннями  Закону України "Про державну службу".

52. Відповідно до положень пункту 32 Положення № 743, особи рядового та начальницького складу, зобов`язані: чесно і сумлінно додержуватися присяги, Конституції та  законів України;  добросовісно і в повному обсязі виконувати покладені на них згідно із займаною посадою службові обов`язки, накази безпосередніх та прямих керівників (начальників); додержуватися правил професійної етики; додержуватися вимог антикорупційного законодавства; берегти та підтримувати в належному стані передані їм у користування майно, озброєння і техніку; постійно підвищувати рівень професійних знань, удосконалювати свою майстерність; виявляти повагу до колег по службі, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу; не рідше одного разу на рік проходити психофізіологічне дослідження із застосуванням поліграфа, комплексний медичний огляд, а у разі потреби - цільовий медичний огляд; сприяти підтриманню порядку і дисципліни; звертатися із службових питань до свого безпосереднього керівника (начальника) і з його дозволу - до прямого керівника (начальника); доповідати своїм безпосереднім керівникам (начальникам) про події та обставини, що стосуються виконання службових обов`язків, а також про зроблені їм іншими керівниками (начальниками) зауваження; повідомляти безпосереднього керівника (начальника) про місце свого перебування під час відпустки та у разі відсутності на службі з інших поважних причин (перебування на лікарняному, тощо); з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час.

53. Згідно  частини 6  статті 14 Закону України "Про Державне бюро розслідувань"   на осіб рядового і начальницького складу ДБР поширюється Дисциплінарний статут Національної поліції України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, а притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців здійснюється відповідно до  Закону України "Про державну службу"  з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

54. Відповідно до приписів  частини першої  статті 24 Закону України "Про Державне бюро розслідувань", з метою запобігання і виявлення правопорушень у діяльності працівників ДБР у складі центрального апарату ДБР та його територіальних управлінь діють підрозділи внутрішнього контролю, до обов`язків яких, серед іншого належить: запобігання вчиненню правопорушень працівниками ДБР згідно із вимогами  законів України "Про запобігання корупції"  та "Про державну службу"; здійснення контролю за дотриманням працівниками ДБР правил етичної поведінки, вимог щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів; перевірка інформації, що міститься у зверненнях фізичних та юридичних осіб, засобах масової інформації, інших джерелах, у тому числі отриманої через спеціальну телефонну лінію, сторінку в мережі Інтернет, засоби електронного зв`язку ДБР, щодо причетності працівників ДБР до вчинення правопорушень; проведення службового розслідування стосовно працівників ДБР.

55. Підстави та порядок проведення службового розслідування (перевірки) стосовно працівників ДБР та прийняття рішень, а також компетенцію структурних підрозділів, посадових та інших осіб при його проведені визначено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань стосовно працівників ДБР, затвердженого наказом ДБР від 14.01.2020 №9.

56. Службове розслідування стосовно працівників ДБР проводиться підрозділами внутрішнього контролю ДБР з метою встановлення неправомірних дій працівника, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням працівником Бюро своїх обов`язків; наявності або відсутності вини працівника Бюро; порушень нормативно - правових актів, інших актів законодавства, організаційно-розпорядчих документів тощо; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. 

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ 

57. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданих апеляційних скарг, Апеляційний Суд виходить з наступного.

58. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Державне бюро розслідувань», Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-УП, Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-УІ1І (далі - Дисциплінарний статут), Положенням про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 № 743 (далі - Положення № 743), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань стосовно працівників Державного бюро розслідувань, затвердженою наказом Державного бюро розслідувань від 14.01.2020 № 9 (далі - Інструкція № 9) та іншими нормативно-правовими актами.

59. На підставі висновку Дисциплінарної комісії ДБР від 30.08.2022 № 20 дск, керуючись пунктами 2, 5 частини третьої статті 13, абзацом 2 частини шостої статті 14, частиною третьою та пунктами 1, 6 частини четвертої статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», пунктом 7 частини третьої статті 13, частиною сьомою статті 19, частиною п`ятою статті 22 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції», підпунктом 6 пункту 107 та пунктом 112 Положення №743, ТУ ДБР у м. Краматорську 08.09.2022 було видано наказ № 418-ос/вс «Про накладення (застосування) дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ».

60.   Відповідно до даного наказу, на ОСОБА_1 накладено (застосовано) дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в ДБР.

61. В подальшому, у зв`язку з накладенням (застосуванням) дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в ДБР, за вчинення дисциплінарного проступку, на виконання наказу ТУ ДБР у м. Краматорську від 08.09.2022 № 418-ос/вс, відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», на підставі подання про звільнення зі служби від 30.09.2022, відповідно до пунктів 2, 5 частини третьої статті 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», пункту 7 частини третьої статті 13 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», абзацу 2 пункту 95, абзацу 2 пункту 105, пункту' 106 Положення № 743, наказом ТУ ДБР у м. Краматорську від 30.09.2022 № 476-ос/вс ОСОБА_1 звільнено зі служби в ДБР у запас 30.09.2022, у зв`язку з накладенням (застосування) дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в ДБР, з достроковим припиненням (розірванням) контракту від 06.12.2021 № 78.

62. Як вбачається з матеріалів дисциплінарного провадження, підставою притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стало порушення ним пунктів 2.1., 2.13. Правил професійної етики працівників ДБР, затверджених рішенням Ради громадського контролю при ДБР від 15.01.2021, введених в дію наказом ДБР від 16.01.2021 № 30 (далі - Правила професійної етики працівників ДБР), а також пункту 13 Контракту' про проходження служби у ДБР від 06.12.2021.

63. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не надав правильну оцінку доводам ТУ ДБР у м. Краматорську та дійшов невірного висновку про те, що дисциплінарним проступком ОСОБА_1 визнано вступ ним на військову службу.

64. Колегія суддів зазначає, що вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, за вчинення якого на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в ДБР, виразилося не в самому по собі факті призову на військову службу під час мобілізації, а конкретно в способі, у який відбувся такий призов.
65. Колегія суддів вважає, що  з огляду на важливість забезпечення правоохоронної функції держави, осіб рядового і начальницького складу ДБР, як і працівників інших державних правоохоронних органів, звільнено від виконання військового обов`язку, відповідно до абзацу 15 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

66. Як встановлено в ході службового розслідування, відповідальною особою за військовий облік в ТУ ДБР у м. Краматорську, відповідно до вимог підпункту 2 пункту 5 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921, було вилучено військово-облікові документи ОСОБА_1 та направлено відповідні документи до Управління Служби безпеки України у Вінницькій області щодо зняття з військового обліку військовозобов`язаного ОСОБА_1 .

67. В подальшому, 05.01.2022 ОСОБА_1 був знятий з військового обліку військовозобов`язаних в органах Служби безпеки України та з 06.01.2022 перебував на спеціальному обліку в ДБР.

68. Незважаючи на той факт, що ще 05.01.2022 ОСОБА_1 був знятий з військового обліку військовозобов`язаних в органах Служби безпеки України, 26.05.2022 Управлінням Служби безпеки України у Вінницькій області видано наказ про виключення з військового обліку в Управлінні Служби безпеки України у Вінницькій області підполковника запасу Служби безпеки України ОСОБА_1 , у зв`язку із прийняттям на військову службу за контрактом в Збройні Сили України та направлення скороченої справи офіцера запасу до Головного оперативного управління Генерального штабу Збройних Сил України для взяття на військовий облік.

69. Підставою для видання вищевказаного наказу від 26.05.2022 вказано лист Головного оперативного управління Генерального штабу Збройних Сил України від 21.05.2022 № 304/620.

70. Після прийняття органами Служби безпеки України 26.05.2022 рішення про виключення ОСОБА_1 з військового обліку в Управлінні Служби безпеки України у Вінницькій області, 31.05.2022 командир військової частини НОМЕР_1 надіслав письмову згоду до Солом`янського регіонального територіального центру комплектування та соціальної підтримки у місті Києві про те, що підполковник запасу ОСОБА_1 був попередньо вивчений та відібраний для проходження служби у вказаній військовій частині і просить встановленим порядком оформити документи щодо направлення ОСОБА_1 для подальшого проходження служби по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 .

71. Водночас оригінал військового квитка ОСОБА_1 по теперішній час знаходиться в його особовій справі, яка зберігається в ТУ ДБР у м. Краматорську.

72. З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що попередній відбір та вивчення командуванням військової частини НОМЕР_1 підполковника запасу ОСОБА_1 взагалі не проводилося, тоді як ОСОБА_1 приховав факт зняття з загального військового обліку в Службі безпеці України та перебування на службі, а відтак і на спеціальному військовому обліку, в ДБР, ще з 05.01.2022.

73. Таким чином, в ході службового розслідування відповідачами встановлено, що позивач приховав відомості відносно того, що він знятий з військового обліку в Службі безпеки України і перебуває на службі у ДБР та призовна комісія не з`ясувала,  де знаходиться військовий квиток ОСОБА_1 , де зазначений військовозобов`язаний перебував на військовому обліку після звільнення з Служби безпеки України, та де на час призову працює призовник. Поряд з цим, ОСОБА_1 зобов`язаний був повідомити про усі вищезазначені відомості про себе під час проходження призовної комісії.

74. При цьому, ОСОБА_1 в протизаконний спосіб було отримано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного в Солом`янському районному у м. Києві ТЦК та СП.

75. Крім того, з метою уникнення законодавчих обмежень у можливості вступу працівників ДБР на військову службу, позивач отримав вищезазначений наказ у службових осіб Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, яким було достеменно відомо, що ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку в Службі безпеки України.

76. Встановивши, що станом на 01.06.2022 ОСОБА_1 вже був знятий з загального обліку військовозобов`язаного і перебував на спеціальному обліку в ТУ ДБР у м. Краматорську ще з 05.01.2022, а відтак він не міг бути в законному порядку призваний на військову службу під час мобілізації, Дисциплінарна комісія ДБР і дійшла висновку про допущення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні пунктів 2.1., 2.13. Правил професійної етики працівників ДБР, а також пункту 13 Контракту про проходження служби у ДБР від 06.12.2021.

77. При цьому, саме за поведінку, що є несумісною з проходженням служби в ДБР та не відповідає званню працівника ДБР, на ОСОБА_1 і було накладено (застосовано) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в ДБР.

78. Колегія суддів дійшла висновку, що  судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають істотне значення для справи, що призвело до невідповідності обставинам справи висновків, викладених у рішенні суду, щодо підстав притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

79. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у зв`язку із вступом на військову службу, який суперечить наявним по справі доказам та встановленим в ході проведеного службового розслідування фактичним обставинам.

80. Слід відзначити, що Правила професійної етики ДБР встановлюють основні принципи, моральні норми, загальні вимоги до етичної поведінки працівників ДБР та його територіальних управлінь - осіб рядового та начальницького складу, державних службовців та працівників, що працюють за трудовими договорами у ДБР, якими вони зобов`язані керуватися під час виконання своїх посадових (службових) обов`язків.

81. Згідно пункту 1.6. Правил професійної етики ДБР, працівник ДБР має дотримуватися встановлених цими Правилами принципів етичної поведінки, а також загальновизнаних норм моралі, дбати про власну репутацію, поважати честь і гідність інших службових та посадових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства, утримуватись від дій, заяв чи вчинків, що компрометують його самого, колег, інших осіб, з якими взаємодіє працівник ДБР, а також компрометують ДБР та державу.

82. Відповідно до пункту 1.7. Правил професійної етики ДБР, дотримання працівниками ДБР вимог Правил оцінюється та враховується їх керівництвом як обов`язковий елемент трудової та службової дисципліни.
Поряд з цим, відповідно до пункту 2.1. Правил професійної етики ДБР, встановлений принцип законності, який передбачає те, що працівник ДБР зобов`язаний дотримуватись та керуватись під час виконання своїх посадових (службових) обов`язків Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, Законами України «Про Державне бюро розслідувань», «Про запобігання корупції», іншими законодавчими актами, що регулюють сферу його службової діяльності, організаційно-розпорядчими документами ДБР, положеннями про структурні підрозділи та посадовою інструкцію (службовими обов`язками), своєчасно і точно виконувати накази ДБР, доручення та вказівки керівників, надані на підставі та у межах їх повноважень.

83. Таким чином, ОСОБА_1 , приховавши при проходженні призовної комісії факт перебування на службі в ДБР та надавши під час призову компетентним органам в якості підстави для мобілізації документи з недостовірними відомостями, грубо порушив Правила професійної етики ДБР, Присягу особи рядового і начальницького складу ДБР та умови Контракту про проходження служби у БДР.

84. Способи та методи, використані ОСОБА_1 для призову на військову службу, на думку колегії суддів,  унеможливлюють існування будь-яких легітимних сподівань позивача на уникнення дисциплінарної відповідальності, користуючись гарантіями, передбаченими статтею 119 КЗпП України, та сподівання на продовження проходження служби в ДБР.

85. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції безпідставно поставив в залежність можливість притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності з результатами перевірки встановлених в ході службового розслідування фактів його протиправних дій в адміністративній чи кримінально - правовій площині.

86. Так, Верховний Суд в постанові від 08.12.2022 у справі № 460/2583/19 акцентував увагу на тому, що такі підстави для звільнення зі службі, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

87. Колегія суддів зазначає, що адміністративний суд в силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обгрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У той же час адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової чи адміністративно-правової кваліфікації діяння чи інших аспектів відповідного провадження.

88. Звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно- правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.

89. Вирішення питання про правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

90. Законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності осіб, порядок притягнення яких до дисциплінарної відповідальності регулюється Дисциплінарним статутом, за вчинення протиправних діянь, зокрема у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.

91. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X.v.Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C.v.the» про неприйнятність заяви № 11882/85).

92. Дисциплінарна та кримінальна відповідальність працівника ДБР є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення працівників ДБР до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно - правовими актами.

93. Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок працівника ДБР належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України, Правил професійної етики ДБР, Присяги особи рядового і начальницького складу ДБР.

94. Крім того, у постановах Верховного Суду від 25.11.2022 у справі № 600/1167/22-а, від 12.12.2019 у справі № 816/70/16, від 01.04.2020 у справі № 806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18 сформована правова позиція, відповідно якої наявність факту притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення на підставі Дисциплінарного статуту до дисциплінарної відповідальності за відповідних підстав.

95. Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність у діях повивача складу дисциплінарного проступку як підстави для накладення (застосування) та виконання дисциплінарного стягнення колегія суддів вважає  необгрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи, а також є необгрунтованими висновки суду першої інстанції про порушення ТУ ДБР у м. Краматорську положень Дисциплінарного статуту при виконанні дисциплінарного стягнення про звільнення ОСОБА_1 зі служби в ДБР.

96. Так, в період дії воєнного стану доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби, здійснюється в порядку, визначеному статтею 30 Дисциплінарного статуту.

97. Відповідно до частини першої статті 30 Дисциплінарного статуту, у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

98. Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації (частина друга статті 30 Дисциплінарного статуту).

99. Проте, посилаючись на положення статті 22 Дисциплінарного статуту, суд першої інстанції зазначив, що позивач був відсутній на службі з поважних причин, а відтак оскаржуваний наказ ТУ ДБР у м. Краматорську в силу вимог частини четвертої статті 22 Дисциплінарного статуту міг бути реалізований лише після закінчення військової служби та прибуття ОСОБА_1 до місця проходження служби.

100. З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів.

101. Як зазначалось вище, ОСОБА_1 взагалі був звільнений від виконання військового обов`язку, відповідно до абзацу 15 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та не міг бути мобілізований навіть добровільно.

102. При цьому, судом першої інстанції проігноровано те, що служба в ДБР, як і військова служба, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

103. Приписами статті 17 Конституції України визначено, що забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладається на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

104. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», ДБР є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.

105. Статтею 5 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» ДБР, як державний правоохоронний орган, вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування, зокрема, але не виключно, злочинів проти встановленого порядку несення військової служби (військових злочинів).

106. Положеннями статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, який, зокрема, передбачає надання відповідним органам державної влади повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб.

107. Правоохоронні органи до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності залучаються за рішенням РНБО України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України (стаття 16 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

108. Наразі ДБР, виконуючи покладені на нього завдання, фактично здійснює заходи правового режиму воєнного стану та відповідно до абзацу 2 частини другої статті 12 Закону України «Про національну безпеку України» здійснює функції із забезпечення національної безпеки у взаємодії з органами, які входять до складу сектору безпеки і оборони.

109. Відтак, факт перебування ОСОБА_1 на військовій службі не зумовлює і сам по собі не свідчить про поважність причин відсутності останнього на службі в ДБР, оскільки, проходячи службу в ДБР, позивач вже залучений до виконання конституційного обов`язку по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

110. Окрім того, повертаючись до порядку виконання дисциплінарних стягнень, частина четверта статті 22 Дисциплінарного статуту передбачає виключний перелік випадків, коли поліцейський вважається таким, що відсутній на службі з поважних причин - це перебування у відпустці або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності).

111. Лише за таких умов дисциплінарні стягнення у виді звільнення зі служби виконуються (реалізуються) після прибуття поліцейського до місця проходження служби.

112. Таким чином, дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в ДБР, ТУ ДБР у м. Краматорську виконано у межах строків застосування дисциплінарного стягнення, а наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності доведено до ОСОБА_1 у порядку, передбаченому статтею 30 Дисциплінарного статуту.

113. Колегія суддів також зазначає, що з огляду на важливість забезпечення правоохоронної функції держави, осіб рядового і начальницького складу ДБР, як і працівників інших державних правоохоронних органів, звільнено від виконання військового обов`язку, відповідно до абзацу 15 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

114. Водночас, відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» працівники ДБР не можуть бути призвані на військову службу навіть за їхньою згодою. Редакція статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до вимог якої не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані працівники ДБР, набрала чинності ще з 21.03.2022, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби осіб з інвалідністю та осіб, які доглядають за особами з інвалідністю і хворими дітьми» від 15.03.2022 № 2122-IX.

115. Отже колегія суддів дійшла висновку, що в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України оскаржуване судове рішення не може вважатись таким, що в повній мірі і всебічно встановлює обставини справи, відповідні їм правовідносини, доводи і аргументи сторін, а тому підлягає скасуванню.  

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

116. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

117. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

118. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

119. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

120. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

121. Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

122. Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, надані національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми. Таким чином, важливим є визначити, чи належним чином національні органи влади використали свою свободу повноважень, звинувативши заявника у наклепі чи зловживанні посадовим становищем. Рішення у справі “Ляшко проти України” (Lyashko v. Ukraine) від 10 серпня 2006 р., Заява № 21040/02, п.47.

123. Суд відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах “Лобо Мачадо проти Португалії” (Lobo Machado v. Portugal) і “Фермьойлєн проти Бєльгії” (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., Reports of Judgments and Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі “Нідерост-Губер проти Швейцарії” (Nidero?stHuber v. Switzerland) від 18 лютого 1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24).

124. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

125. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

126 . З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційні скарги Державного бюро розслідувань та Територіального управління Державного  бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську задовольнити повністю.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.  
Постанова суду складена в повному обсязі 14 липня 2023 року.

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Залімський І. Г.    Сушко О.О.