ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                                 Головуючий І інстанції:   Невеніцин Є.В.
01 серпня 2023 р.	Справа № 638/2928/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Курило Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 травня 2023 року по справі за позовом     ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про   визнання протиправною та скасування постанови, -
В с т а н о в и в:
10.04.2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Залеська А.С. звернулась до суду з позовом, яким просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6766745 від 01.04.2023 року, складену інспектором взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Зубахіним Є.В. (далі - поліцейський), у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
В обґрунтування вимог представник позивача зазначає, що в оскаржуваній постанові зазначається, що до постанови додається відео з нагрудної камери 476014, якою було, нібито, зафіксоване адміністративне правопорушення вчинене позивачем. Однак, відповідне відео позивачу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови серії ЕАС № 6766745 від 01.04.2023 року, не надавалось. У зв`язку з цим, нею 04.04.2023 року направлено адвокатський запит до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Харківській області ДПП) із вимогою повідомити маршрут та графік чергування вказаного екіпажу патрульної поліції за 01.04.2023 року, а також надати усі відеозаписи за 01.04.2023 року з відеокамер (відеореєстраторів) усіх патрульних поліцейських та патрульного автомобілю УПП в Харківській області, які 01.04.2023 року брали участь (чи були присутні) під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , які стосуються фіксації вказаного адміністративного правопорушення та процедури розгляду справи про вказане адміністративне правопорушення. На момент подання позову відповідь на зазначений адвокатський запит надійшла, проте лише в електронному вигляді, без відеозапису, який на диску відправлено засобами поштового зв`язку.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.04.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 . Призначено судове засідання на   20.04.2023 року. Роз`яснено відповідачу по справі про його право у триденний строк з дня одержання копії ухвали, але не пізніше дати судового розгляду, та копій документів подати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.162 КАС України   і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Попереджено відповідача, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (ч. 4 ст. 159 КАС України).
Копія означеної ухвали вручено УПП в Харківській області ДПП 13.04.2023 року (а.с. 14, 16, 23). Строк подання до суду відзиву на позовну заяву, письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, сплинув 17.04.2023 року.
20.04.2023 року УПП в Харківській області ДПП до суду подано заяву, якою відповідач просив надати час для підготовки відзиву на позовну заяву та відкласти судове засідання на іншу дату та час, у зв`язку з чим 20.04.2023 року судове засідання було відкладено на 04.05.2023 року.
02.05.2023 року відповідачем подано до суду заяву, в якій просив поновити процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 та долучити відзив. До відзиву на позовну заяву відповідачем додано диск з медіафайлами.
04.05.2023 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова у задоволенні заяви відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до УПП в Харківській області ДПП про визнання протиправною та скасування постанови   відмовлено.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від      04.05.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕАС № 6766745 від 01.04.2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 340 грн.
Закрито справу про адміністративне правопорушення   про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 340 грн.
Висновок суду вмотивований тим, що в оскаржуваній постанові міститься посилання на фіксацію нагрудною бодікамерою, проте відповідний доказ суду не надано. Загалом відповідачем не надано суду жодного доказу у визначений судом строк на підтвердження обставин, зазначених в постанові від 01.04.2023 року та   на спростування викладених в позовній заяви обставин.
Також, суд зазначив, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Крім того, суд зазначив, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі УПП в Харківській області ДПП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що 01.04.2023 року о 18 год. 1 хв. на проспекті Науки поблизу буд. 43 в м. Харкові було виявлено рух транспортного засобу Mercedes-Benz GLE 400, д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснив поворот ліворуч, не виконав вимоги дорожнього знаку 4.2 (Рух праворуч), чим порушив п. 8.4. «г» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі - ПДР України). За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектором встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим була винесена постанова серії ЕАС № 6766745 від 01.04.2023 року. В постанові інспектором чітко описано правопорушення, яке було скоєне водієм, а тому він діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права.
Також, відповідач вважає, що судом першої інстанції не вірно оцінено клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву, в результаті чого під час розгляду справи не було прийнято до уваги об`єктивні докази, які було долучено до відзиву на позовну заяву, що підтверджують правомірність винесення оскаржуваної постанови. 
Крім того, відповідач зазначив, що з урахуванням особливостей сьогодення, включаючи воєнний стан та всі його наслідки, три дні процесуального строку - є вкрай коротким терміном для виконання процесуальних дій, які представники УПП в Харківській області мали намір виконати і повідомити про це суд через клопотання, що було направлено 20.04.2023 року. Законодавством визначено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.
За приписами   ст. 268 КАС України   у справах, визначених статтями   273 - 277,   280 - 283,   285 - 289   цього   Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1   ст. 268 КАС України).
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2   ст. 268 КАС України).
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3   ст. 268 КАС України).
Відповідно до   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід змінити, з наступних підстав.
Як вбачається з постанови від 01.04.2023 року серії ЕАС № 6766745, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1   ст. 122 КУпАП   та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що 01.04.2023 року о 17 год. 48 хв. на проспекті Науки поблизу буд. 43 в м. Харкові, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz GLE 400, д.р.н. НОМЕР_1 , він здійснив поворот ліворуч, не виконав вимоги дорожнього знаку 4.2 (Рух праворуч), чим порушив п. 8.4. «г». (а.с. 7).
В постанові мається посилання на доказ скоєння позивачем адміністративного правопорушення, а саме: «відео з нагрудної камери 476014».
Згідно із   ст. 222 КУпАП   органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1   ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1   ст. 122 КУпАП.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до   Закону України від 30.06.1993 року № 3353- XII  "Про дорожній рух" (далі - Закон № 3353-XII)   визначається ПДР   України, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 1.9.   ПДР   України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 8.4 (г) ПДР наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Погоджуючись із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що за ч. 2   ст. 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється   КУпАП.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог   ст. 245 КУпАП   щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП).
Згідно з ч. 1   ст. 268 КУпАП   особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
У наведених положеннях   КУпАП   визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Статтею 280 КУпАП   установлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом частин першої-третьої   ст. 283 КУпАП   розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Означене кореспондує нормам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою   наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395   (надалі - Інструкція), яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Так, відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті   121, статтями   121-1,   121-2, частинами першою, другою і третьою статті   122, частиною першою статті   123, статтею   124-1, статтями   125,   126, частинами першою, другою і третьою статті   127, статтями   128,   129, статтею   132-1, частинами шостою і одинадцятою статті   133-1, частинами першою, другою і третьою статті   140 КУпАП.
Відповідно до    ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Колегія суддів зазначає, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.
Так, оскаржувана постанова містить посилання на технічний запис, за допомогою якого здійснено відеозапис, портативний відеореєстратор № 476014. 
На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення 01.04.2023 року відповідачем 02,05.2023 року до суду наданий електронний доказ - оптичний носій інформації (компакт диск DVD-R)  (а.с. 33).
Означене підтверджує доводи скаржника про надання до суду (не пізніше дати судового розгляду, як зазначено в ухвалі суду від 12.04.2023 року) наявних доказів, що підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що під час відтворення зображення подій, що мали місце 01.04.2023 року за участі позивача, зафіксованих портативними відеореєстраторами поліцейських, що перенесені на оптичний носій інформації, колегія суддів встановила, що запис з портативного відеореєстратора № 471190 містить відображення маневрування (поворот ліворуч) транспортного засобу, а запис № 476014 - посвідчує процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.
За правовим висновком, викладеним Верховним Судом у справі № 338/855/17 (постанова від 26.04.2018 року), - аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем ПДР України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.
Таким чином, в порушення вимог ст. 283 КУпАП, відповідачем в оскаржуваній постанові не наведений доказ, на якому ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки в постанові мається посилання лише на «відео з нагрудної камери 476014», що, в свою чергу, дає підстави для висновку про те, що під час розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача ОСОБА_1 відповідачем не був врахований такий доказ, як запис з портативного відеореєстратора № 471190.
Що стосується інформація, яка зафіксована портативним відео реєстратором № 476014, колегія суддів зазначає, що цей запис не відтворює маневрування (поворот ліворуч) транспортного засобу під керуванням позивача.
За відсутності у матеріалах справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, належних доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановила наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 7    КУпАП    ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Колегія суддів зазначає, що сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Згідно    ст. 247 КУпАП    провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Оскільки означені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою, колегія суддів, частково задовольняючи вимоги апеляційної скарги УПП в Харківській області ДПП, змінює судове рішення з підстав та мотивів його прийняття.
Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1   ст. 315 КАС України).
Підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам   справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 3, 4 ч. 1   ст. 317 КАС України).
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4   ст. 317 КАС України).
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 23, 31, 268, 269, 286, 271, 272, 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 травня 2023 року змінити з мотивів та підстав його прийняття.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5   ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	А.О. Бегунц    Л.В. Курило