Справа № 307/1787/21

Закарпатський апеляційний суд
       
  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

27.05.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Животова Є.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою захисника Коструба В.В. на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26.08.2021,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Тячівського районного судуЗакарпатської області від 26.08.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 454 грн судового збору.

В оскарженій постанові судді від 26.08.2021 йдеться про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за таких обставин.

26.05.2021, о 20 год. 50 хв., в смт. Тересва, по вул. Народній Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «AUDI A6», н.з. іноземної реєстрації НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп?яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник Коструб В.В. просить скасувати постанову судді Тячівського районного суду відносно ОСОБА_2 від 26.08.2021, а провадження у даній справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП з таких підстав. Працівниками поліції, на думку захисника, належним чином не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, які могли бути підставою для зупинки його транспортного засобу. 

Ця обставина свідчить про незаконність всіх інших доказів, зібраних працівниками поліції. 

Причиною зупинки ОСОБА_2 було те, що він нібито мав не пристебнутий ремінь безпеки. 

Однак на відео чітко видно, що автомобіль затонований і працівник поліції не міг бачити чи пристебнутий водій. 

Не зважаючи на це, поліцейським Голубкою В.В. складено постанову серії БАБ № 926498 за ч.5 ст.124 КУпАП. 

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 серії ААБ № 235450 вже було складено поліцейським Лазур P.C., ним також був написаний і рапорт. Однак даний факт не має своє місце у відповідній постанові.

ОСОБА_2 повністю заперечує факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння.

Однак, сам по собі факт відмови пройти огляд на місці зупинки ще не є підставою для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан сп?яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Однак, на цьому етапі водій ще не вважається винним. 

Далі законодавець надав право водію пройти ще один незалежний огляд.

А саме, згідно ч.2 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп?яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров?я. 

При цьому огляд може проводитися не у будь-якому медичному закладі, а у закладі, який включено в Перелік закладів охорони здоров?я, яким надається право проведення такого огляду. 

Цей перелік затверджується управліннями охорони здоров?я місцевих державних адміністрацій. 

Проведення огляду в інших закладах заборонено законом.

Отже, зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, працівник поліції ще не мас права скласти протокол за статтею 130 КУпАП. 

У такому випадку закон покладає обов?язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі.

Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров?я. 

У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров?я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров?я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП.

Якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП відсутні. 

В матеріалах справи дане направлення відсутнє. У матеріалах справи також відсутні такі докази як показання свідків. 

Відповідно до роз?яснень, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з?ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка відображена у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України» будь-яке порушення конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв?язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили.

Це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня, а також зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими, оскільки визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

З урахуванням цього захисник вважає, що даний відеозапис не є допустимими доказами порушення водієм Правил дорожнього руху.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник Коструб В.В. повідомлялися про дату, час та місце судового засідання (а.с. 34,36,37,38), однак на апеляційний розгляд даної справи в черговий раз не з?явилися, що не перешкоджає його проведенню. 

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд визнає, що вказана апеляційна скарга захисника Коструба В.В. задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суддя першої інстанції, як вбачається з оскарженої його постанови від 26.08.2021 щодоОСОБА_2 , дотримав усі вимоги Закону, зокрема ст.280 КУпАП, правильно з`ясувавши, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, встановлено винність даної особи в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали даної справи, вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Такий висновок судді ґрунтується на повно і всебічно досліджених у суді зібраних у справі доказах: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 235450 від 26.05.2021, доданим до нього відеозаписом на DVD-диску з місці події та даними про відсторонення водія від керування автомобілем, яке здійснено в порядку передбаченому ст. 265-2 КУпАП та відповідно до розписки ОСОБА_3 , якій як тверезому водію було передано вказаний вище транспортний засіб.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_2 обґрунтовано визнано винним у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП і є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Усі наведені вище доводи захисника спростовуються наявними у даній справі доказами, які отримані суб?єктом складання протоколу про адміністративне правопорущення щодо ОСОБА_2 законно, є достатніми для підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На інші доводи, які б давали підстави для скасування чи зміни оскарженого у даній справі судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому оскаржувана постанова місцевого суду від 26.08.2021 щодо ОСОБА_2 як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а подана захисником Кострубом В.В. апеляційна скарга – без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника КОСТРУБА Василя Владиславовича залишити без задоволення, а винесену щодо ОСОБА_1 постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26.08.2021 – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя