17.07.23
22-ц/812/548/23

Єдиний унікальний номер судової справи: 484/3251/21
Номер провадження: 22-ц/812/548/23          
Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.

Постанова
Іменем України
17 липня 2023 року м. Миколаїв                справа№ 484/3251/21
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – Самчишиної Н.В.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Калашник А.О.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник - адвокат Бєлоущенко Андрій Жоржович, на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 березня 2023 року, ухвалене в складі головуючого судді Закревського В.І., у приміщенні цього суду о 14 год 14 хв, повний текст складено 30 березня 2023 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини за законом та визнання прав та обов`язків забудовника в порядку спадкування за заповітом,

установив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Манжоса І.М., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини за законом та визнання прав та обов`язків забудовника в порядку спадкування за заповітом.
Позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина на незавершене будівництво садового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку для ведення садівництва та обслуговування садового будинку площею 0,0478 га, кадастровий номер 4810400000:01:004:0077, що розташовані на території Садового товариства «Мічурінець» в м. Первомайську Миколаївської області.
Спадщину за законом після смерті останнього прийняв його син ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_4 , яка на момент смерті спадкодавця була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . 
Також спадкове майно фактично прийняла мати позивачки - дочка померлого - ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище – ОСОБА_7 ), яка фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки з квітня 2000 року по день смерті спадкодавця проживала разом з ним у вказаному вище садовому будинку та користувалась і володіла його майном. 
        ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6  померла. За життя вона склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачці. 
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 листопада 2020 року, виданого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Цихонею В.А., позивачка прийняла спадщину після смерті своєї матері – ОСОБА_6 .
Посилаючись на викладене, позивачка просила встановити факт, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 права та обов`язки забудовника в розмірі 1/3 частки садового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 ; визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/3 частку земельної ділянки для ведення садівництва та обслуговування садового будинку, площею 0,0478 га, кадастровий номер 4810400000:01:004:0077, що розташована на території Садового товариства «Мічурінець» в місті Первомайськ Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 .
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 березня 2023 року відмовлен о в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено факту прийняття ОСОБА_6 спадщини за законом після смерті свого батька ОСОБА_5 . Інші позовні вимоги суд вважає похідними.
Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Бєлоущенка А.Ж., подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення та невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішенні про задоволення позову. 
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам, викладеним у позові. Крім того, в апеляційній скарзі позивач зазначила, що її матір ОСОБА_6 , вступивши в управління спадковим майном ОСОБА_5 , прийняла спадщину в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем до дня його смерті, а також фактично вступила в управління спадковим майном, що підтверджено і наявним у ОСОБА_1 оригіналом цінного паперу серії АА №281367 від 1994 року, виданого АТ «Олбі Україна», з якого вбачається отримання дочкою померлого дивідендів від наявного цінного паперу після смерті останнього.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 , посилаючись на необґрунтованість її доводів та порушення позивачем передбаченого процесуальним законом порядку подання доказів (оригіналу цінного паперу), просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем ОСОБА_4 не подано.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бєлоущенко А.Ж. підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що отримати оригінал цінного паперу серії АА №281367 від 1994 року з архіву позивач змогла лише 29 березня 2023 року.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомили 
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У частині першій статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно – правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли щодо спадкування після смерті  ОСОБА_5 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 , районний суд вірно зазначив про необхідність застосування норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Згідно статті 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, колі і оскільки вона не змінено заповітом.
Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошення його померлим – день, зазначений в статті 2 цього Кодексу.
За правилами статей 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_4 з 12 липня 1960 року перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.103-зворот).
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайську помер ОСОБА_5 , про що 10 вересня 2003 року зроблено запис №820 (т.1 а.с. 11). 
Після його смерті відкрилась спадщина на незавершене будівництво частки садового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку для садівництва, площею 0,0478 га, кадастровий номер 4810400000:01:004:0077, що розташовані на території Садового товариства «Мічурінець» у м. Первомайську Миколаївської області.
З копії спадкової справи №289/2020, заведеної після смерті ОСОБА_5 , убачається, що він проживав за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 97-115).
Із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернувся син ОСОБА_3 (т.1 а.с. 98).
Відповідно до витягу з будинкової книги, копія якої міститься в матеріалах вказаної спадкової справи, на момент смерті спадкодавця за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані спадкодавець та його дружина ОСОБА_4 (а.с.104-105).
Із заявою про відмову від спадщини ОСОБА_4 до нотаріальної контори не зверталася. 
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 березня 2021 року у справі №484/99/21 (т. 1а.с 34-36), яке залишене без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2021 року (т.1 а.с. 116-120), ухвалене за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_4 про визнання прав та обов`язків забудовника та визнання права власності в порядку спадкування, підтверджене коло спадкоємців, які мали право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , а саме його син ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 .
Зокрема судами встановлено, що ОСОБА_4 , на час смерті проживала та була зареєстрована в житловому приміщення разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 . 
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_8 була донькою померлого ОСОБА_5 та матір`ю позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 30 серпня 1960 року, серії НОМЕР_2 від 16 лютого 1979 року, витягом з Державного реєстрів актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28 січня 2009 року №00000102610 та витягу з Державного реєстрів актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 27 квітня 2017 року №00017977447.
22 квітня 2020 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Мовчаном А.С. за реєстровим №470 посвідчено заповіт, за яким ОСОБА_6 , на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 19).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла.
З копії спадкової справи №40/2020 до майна померлої ОСОБА_6 , яка заведена приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. вбачається, що спадщину прийняла ОСОБА_1 , подав 07 травня 2020 року заяву про прийняття спадщини.
07 листопада 2020 року приватним нотаріусом на підставі вищевказаного заповіту видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається із земельної ділянки, цільове призначення для індивідуального садівництва, загальною площею 0,0489 га, кадастровий номер: 4810400000:01:004:0060, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка належала померлій ОСОБА_6 на підставі Договору купівлі-продажу садового будинку та земельних ділянок, посвідченого Сулімою В.Ф., приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області 26 травня 2009 року за реєстровим №1071. Посвідчене свідоцтво зареєстровано приватним нотаріусом у реєстрі за №4074 (т. 1 а.с. 85). Також, приватним нотаріусом позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 листопада 2020 року, яка складається із садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_4 , який належав померлій ОСОБА_6 на підставі Договору купівлі-продажу садового будинку та земельних ділянок, посвідченого Сулімою В.Ф., приватним нотаріусом Первомайськог міського нотаріального округу Миколаївської області 26 травня 2009 року за реєстровим №1071 (т.1 а.с. 83).
Крім того, в матеріалах спадкової справи міститься постанова приватного нотаріуса Первомайського міського нотаріального округу Цихоні В.А. від 28 вересня 2021 року, якою відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на незавершене будівництво садового будинку за АДРЕСА_1 та земельної ділянки для ведення садівництва та обслуговування садового будинку, площею 0,0478 га, кадастровий номер 4810400000:01:004:0077, що розташовані на території садового товариства «Мічурінець» в місті Первомайськ Миколаївської області, у зв`язку із ненаданням доказів, передбачених п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, для підтвердження факту прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_5 та ненаданням документів, що підтверджують належність спадкодавцю права власності на вказане майно (т. 1 а.с. 95).
Звертаючись  до суду з цим позовом,  ОСОБА_1  посилалася на те, що її мати ОСОБА_6  прийняла спадщину після смерті свого батька  ОСОБА_5 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки з квітня 2000 року по день смерті проживала разом з ним за адресою садового  будинку  АДРЕСА_1  та вчиняла дії, які вказують на управління майном. На підтвердження цього, ОСОБА_1 суду першої інстанції надано довідку СТ «Мічурінець» про фактичне проживання ОСОБА_6 в садовому будинку АДРЕСА_1 , акт про демонтаж/розпломбування засобу вимірювальної техніки у зв`язку із зміною власника від 04 листопада 2003 року та товарний чек від 06 жовтня 2003 року на придбання вимірювальної техніки.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що документи, на які посилається позивачка, як на підтвердження факту прийняття її матір`ю спадщини після смерті її батька  ОСОБА_5 , не містяться в переліку безспірних підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину, вони не є беззаперечними та спростовуються матеріалами справи, а саме: вищевказаними судовими рішеннями, якими встановлено, що ОСОБА_4  на час смерті спадкодавця проживала та була зареєстрована в житловому приміщенні разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5  за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 34-36), змістом заяв позивача та ОСОБА_3 до Першої первомайської державної нотаріальної контори, в яких вони також зазначали останнім місцем проживання ОСОБА_5 АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 98, 107), заявою ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихоні від 06 травня 2020 року, в якій вона зазначала постійне місце проживання її матері ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 62-96), технічними умовами на підключення за заявою ОСОБА_4 дворового вводу спірного незавершеного будівництвом садового будинку до існуючої системи водопроводу в СТ «Мічурінець» лише в квітні 2005 року (т.1 а.с.207-208) та заміну водолічильника у 2017 році (т.1 а.с.209), а також показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які в суді першої інстанції пояснили, що померлий ОСОБА_5 до своєї смерті проживав в будинку АДРЕСА_2 та разом з ним до смерті проживала лише його дружина ОСОБА_4 , а донька ОСОБА_6 не проживала разом із батьком і не здійснювала за ним догляд, садовий будинок у СТ «Мічуринець» незавершений будівництвом і не придатний для проживання, тим паче для хворої людини похилого віку. 
Отже, достовірність та точність відомостей, які містяться у вищезазначених  довідці голови СТ «Мічурінець» Шинкарука Ю.М. (без дати і номеру), акті про демонтаж/розпломбування засобу вимірювальної техніки у зв`язку із зміною власника від 04 листопада 2003 року та товарному чеку від 06 жовтня 2003 року (без зазначення платника) суд першої інстанції обґрунтовано поставив під сумнів.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції належним чином дослідивши усі докази подані у справі обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено належними та допустимим доказами факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті її батька, хоча за вищезазначеними приписами ЦПК України це є її обов`язком. За вищевказаних обставин, не підлягали задоволенню і решта вимог позивача, оскільки вони похідні від вимоги про встановлення юридичного факту.
Таким чином, суд першої інстанції правильно визначивши характер спору, суб`єктивний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності та надавши їм вірну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач належним чином не довів обґрунтованість своїх позовних вимог та не надав доказів щодо вчинення дій, що свідчать про прийняття ОСОБА_6 спадщини.
Колегія суддів вважає, що поданий позивачем разом з апеляційною скаргою оригінал акції простої на пред`явника серії АА №281367 від 1994 року АТ «Олбі Україна», не спростовує висновків суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті її батька ОСОБА_5 , оскільки доказів, які б свідчили про належність ОСОБА_5 цієї акції, наявність у ОСОБА_6 цього цінного паперу протягом шести місяців з дня відкриття спадщини та отримання за ним дивідендів не підтверджено належними та допустимими доказами. 
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Враховуючи вищевикладене та у відповідності до положень статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 367-369, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Бєлоущенком Андрієм Жоржовичем, залишити без задоволення.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                 Н.В. Самчишина 

Судді:                                В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складений 17 липня 2023 року.