ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 вересня 2023 року           справа №200/16630/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року (повне судове рішення складено 19 квітня 2023 року) у справі № 200/16630/21 (суддя в І інстанції Дмитрієв  В.С.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

                                                           УСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року представник позивача Лобас Максим Сергійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (правонаступник якого є Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій області) з вимогами:
скасувати постанову про застосування адміністративно – господарського штрафу №283868 від 2 листопада 2021 року, винесену начальником Східного міжрайонного управління Укртрансбезпеки Самофаловим В.А., до ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-ІІІ) відповідальність, за яке передбачена п а. 15, ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ, а провадження в справі – закрити.  
Обґрунтовуючи вимоги, зазначив, що посадові особи відповідача здійснили перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, що не належить позивачу та позивач не укладав договір оренди зазначеного транспортного засобу. Також вважав, що габаритно-ваговий контроль здійснений з порушенням законодавства, а оскаржувана постанова є протиправною.
Ухвалою місцевого суду від 19 квітня 2023 року вирішено допустити заміну відповідача по справі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, на правонаступника - Державну службу України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасувати постанову  про застосування адміністративно-господарського штрафу №283868, прийняту 2 листопада 2021 року Державною службою України з безпеки на транспорті, в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки дорожнього руху.
Наголошує, що приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами є правом особи (залежить від його власної волі), а тому твердження суду, що «Матеріали справи не містять жодних доказів з приводу того, що встановивши перевищення нормативно допустимих вагових параметрів водієві або власникові транспортного засобу пропонувалось привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами чи доказів відмови водія або власника транспортного засобу привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами» є неприпустимими, з огляду на відсутність у відповідача такого обов`язку, відтак, висновок суду що такі обставини ставлять під сумнів об`єктивність проведеного габаритно-вагового контролю та достовірність його результатів є невірним.
Перевізником ФОП ОСОБА_1 було допущено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 14,7% до нього було застосовано адміністративно-господарський штраф за порушення приписів абзац 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (в редакції чинній, на час виникнення спірних правовідносин) у розмірі 17000 грн, що є нормативно-обґрунтовано.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Відповідно до направлення на перевірку від 4 жовтня 2021 року службовими особами Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки 6 жовтня 2021 на автодорозі М-03 Київ - Харків - Довжанський 674 км+499 м працівниками було проведено перевірку транспортного засобу КРАЗ 65032, реєстраційний номер НОМЕР_1 , суб`єкт що перевірявся – ФОП ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 .
Згідно з технічним паспортом, власником транспортного засобу КРАЗ 65032, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .
За результатами перевірки складений акт №284881 від 6 жовтня 2021 року та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0053801  від 6 жовтня 2021 року, якими зафіксоване порушення щодо здійснення водієм перевезення вантажу (цегла б/у) з перевищенням вагових обмежень, а саме: загальна маса транспортного засобу та вантажу становила 24,04 т при нормі 40 т, навантаження на передню одиничну вісь транспортного засобу 5,69 т при нормі 11 т, навантаження на задню здвоєну вісь – 18, 35 т (9,29 + 9,06) при нормі 16т.
Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування № 297 від 6 жовтня 2021 року.
Акт перевірки підписаний  водієм ОСОБА_2 без зауважень.
21 жовтня 2021 року позивачу направлено запрошення на комісію (дата проведення 02.11.2021), яке отримано позивачем 30 жовтня 2021 року, по що свідчить роздруківка з сайту Укрпошти.
Також в матеріалах справи міститься заява позивача від 1 листопада 2021 року про відкладення засідання комісії у зв`язку із хворобою ОСОБА_1 , проте докази направлення адресату та дата отримання відповідачем, матеріали справи не містять.
Постановою Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 283868 від 2 листопада 2021 року на підставі абз.15 ч. 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000 грн.
У адміністративному позові ФОП ОСОБА_1 зазначав, що автомобільний транспорт, що перевірявся, йому не належить, до того ж ним не укладався договір оренди транспортного засобу КРАЗ 65032, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
При цьому, відповідач у відзиві на адміністративний позов зазначив, що водій транспортного засобу ОСОБА_2 надав для перевірки посадовим особам Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, зокрема: ТТН № 1 від 6 жовтня 2021 року та договір оренди транспортних засобів № 1/2021 від 1 жовтня 2021 року.
На вимоги ухвал суду про витребування доказів, сторонами не надано копії товаро-транспортної накладної та договору оренди транспортного засобу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), відповідно частини першої статті 29 якого до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.
Відповідно до частини другої статті 29 Закону № 3353-ХІІ  з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За змістом статті 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з пунктом 8 цього Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до підпункту 1 пункту 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.
Згідно з підпунктами 2 та 29 пункту 5 зазначеного Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), згідно з пунктами 2, 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі); державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Статтею 60 Закону № 2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (п.15 ч.1).
Тобто, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників.
Місцевий суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено, що транспортний засіб КРАЗ 65032, реєстраційний номер НОМЕР_1 використовувався позивачем у його господарської діяльності, тобто позивач в розумінні вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» не є перевізником, а отже не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт в межах спірних правовідносин, як наслідок підстави для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, передбаченого ст. 60 Закону № 2344-III відсутні.
Колегія суддів з таким висновком цілком погоджується, тому висновок відповідача до допущення порушень законодавства про автомобільний транспорт позивачем, як автомобільним перевізником, не відповідає фактичним обставинам справи.
Цього цілком достатньо для скасування застосованого штрафу. 
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позову.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі № 200/16630/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 05 вересня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук