ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2023 року                                                                                      Справа № 902/1084/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. ,  суддя Василишин А.Р. 

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:
прокурор - Гарбарук В.А.
відповідача 1 - Федчишин В.А., Сінкевич Л.О.
відповідача 2 - не з`явився
відповідача 3 - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької окружної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.04.2023 у справі № 902/1084/22 (суддя Яремчук Ю.С.)

за позовом Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури
до Вінницької міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітеком"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВМ Агроінвест"
про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними договорів купівлі-продажу землі, повернення земельних ділянок

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 10.04.2023 у справі №902/1084/22 в позові відмовлено повністю. Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви залишено за прокурором.
Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням від 10.04.2023 у справі №902/1084/22 Перший заступник керівника Вінницької окружної прокуратури звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції відкрити апеляційне провадження у справі, скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 10.04.2023 у справі №902/1084/22 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Вінницької окружної прокуратури задоволити в повному обсязі. Стягнути з відповідачів на користь Вінницької обласної прокуратури судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги. Справу розглянути за участю представника Рівненської обласної прокуратури. Про дату і час розгляду справи поінформувати Вінницьку обласну прокуратуру та Рівненську обласну прокуратуру, яка буде брати участь у її розгляді.
Апелянт зазначає, що загальна площа ділянок, яка перебувала в користуванні ТОВ "Вітеком" згідно договору оренди від 28.01.2009 (зареєстрованого 04.02.2009 за № 04090030009) збільшилася з 0,3604 га до 0,4482 га (0,2307 га + 0,2175 га), проте зміни від 31.07.2013 до договору оренди від 28.01.2009 в частині збільшення площі земельної ділянки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не внесені. Натомість, як вбачається з витягів з Державного земельного кадастру, який знаходиться в матеріалах справи, спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 0510100000:03:002:0156 та 0510100000:03:002:0155 як об`єкти цивільних прав зареєстровані 03.09.2013. Право ж комунальної власності за Вінницькою міською радою на земельні ділянки з кадастровими номерами 0510100000:03:002:0156 та 0510100000:03:002:0155 взагалі зареєстровано 19.03.2014. Тобто 31.07.2013 на час внесення змін до договору оренди від 28.01.2009 (зареєстрованого 04.02.2009) таких кадастрових номерів як 0510100000:03:002:0156 та 0510100000:03:002:0155 у Державному земельному кадастрі не існувало. Таким чином вважає, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 0510100000:03:002:0156 та 0510100000:03:002:0155 станом на дату набуття ТОВ "Вітеком" 06.06.2013 у власність двох нежитлових будівель (касових павільйонів) не були сформовані як об`єкти цивільних прав.
Також вказує, що у 2013 році Вінницькою міською радою та ТОВ "Вітеком"  вчинено ряд дій, спрямованих на уникнення продажу спірних земельних ділянок на конкурсній основі.
Зазначає, що на час прийняття спірного рішення Вінницькою міською радою правові підстави користування спірними земельнии ділянками були відсутні.
Звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував доводи прокурора, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування розміщеного на ній майна, не є безмежним, оскільки у будь-якому випадку обумовлюється наявною у власника необхідністю використовувати майно за цільовим призначенням. Відтак, обов`язковим у такому випадку є з`ясування дійсного розміру земельної ділянки, яка має бути відведена власнику майна.
Додатково зазначає, що місцевим господарським судом також не враховано доводи прокурора про те, що оскільки в документації із землеустрою відсутнє будь-яке обґрунтування (з урахуванням будівельних та санітарних норм) необхідності виділення спірних земельних ділянок площею 0,2175 га та 0,2307 га, відтак надання у власність земельних ділянок в розмірі, що значно перевищує площу належного ТОВ "Вітеком" нерухомого майна, передбачає дотримання процедури проведення земельних торгів у визначеному положеннями ст. ст. 134, 135 Земельного кодексу України порядку.
Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №902/1084/22/3062/23 від 16.05.2023 витребувано матеріали справи №902/1084/22 з Господарського суду Вінницької області. 23.05.2023 матеріали справи №902/1084/22 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Вінницької окружної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.04.2023 у справі № 902/1084/22 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.06.2023 об 14:30 год.
Запропоновано відповідачам - у строк до 12.06.2023 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст. 263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу.
Роз`яснено учасникам справи право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, передбачене статтею 197 Господарського процесуального кодексу України.
Копію ухвали направлено сторонам на електронні адреси, відомості про які наявні в матеріалах справи (а.с. 127, т. 3).
15.06.2022 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької окружної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.04.2023 у справі № 902/1084/22, в якому останній вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (а.с. 130-139, т. 3).
Також 19.06.2023 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від відповідача-2 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, з підстав, висвітлених в ньому, просить апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької окружної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 10.04.2023 у справі № 902/1084/22 - без змін (а.с. 140-150, т. 3).
Відповідач-3 не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.
21.06.2023 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з направленням адвоката Сувалова В.О. на стаціонарне лікування, на підтведження чого долучено електронне направлення від 20.06.2023.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2023 розгляд апеляційної скарги відкладено на 06.07.2023 об 14:30 год.
26.06.2023 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника відповідача-2 адвоката Сувалова В.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що останній перебуватиме на стаціонарному лікуванні орієнтовно до 11.07.2023.
Розпорядженням керівника апрату суду №01-05/267 від 05.07.2023 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Олексюк Г.Є. у період з 03.07.2023 по 04.08.2023 включно, відповідно до ст. 32 ГПК України та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 прийнято апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької окружної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.04.2023 у справі № 902/1084/22 до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р.
В судове засідання 06.07.2023 з`явились прокурор, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та представники відповідача-1, які заперечили доводи, викладені в апеляційній скарзі з підстав, викладених у відзиві та надали усні пояснення по суті спору.
Представники відповідача-2,3 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів відхилила клопотання представника відповідача-2 про відкладення розгляду справи, враховуючи таке.
Відповідно до норм ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, оскільки визначальним є не явка представників, а достатність матеріалів справи для ухвалення рішення у справі.
Враховуючи те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, заявником клопотанння не доведено, а судом не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без його участі, судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження про день, час та місце розгляду справи, явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача-2 про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення прокурора та представників відповідача-1, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.
Рішенням 37 сесії 4 скликання Вінницької міської ради від 29.09.2005 № 1403 надано ТОВ "Вітеком" дозвіл (№ 864) на складання проекту відведення земельної ділянки для розміщення та експлуатації торгово-сервісного комплексу (тимчасових споруд) по просп. Коцюбинського, 13, орієнтовною площею - 0,4709 га, з них: для комерційних потреб - 0,2376 га та громадських потреб - 0,2333 га за рахунок земель територіальної громади міста.
11.10.2005 директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітеком" С.І. Передерій звернувся з листом № 13/1 до директора ДП "Поділягеодезкартографія" Кравецького В.М з проханням виготовити проект відведення земельної ділянки ТОВ "Вітеком" розташованої по вул. Коцюбинського (а.с. 38 т.1).
Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру на підставі договору із ТОВ "Вітеком" від 11.10.2005 №365 розроблено проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.
У складі зазначеного проекту міститься:
- лист Вінницького міського управління земельних ресурсів від 19.10.2005 № 2/10-4917 про погодження передачі в оренду земельної ділянки на просп. Коцюбинського ТОВ "Вітеком" площею 0,3604 га, у т.ч. по угіддях: під проходами, площадками та проїздами площею 0,3604 га - для комерційних потреб (розміщення та обслуговування торгово-сервісного комплексу);
- Акт обстеження земельної ділянки передбаченої для розміщення та експлуатації торгово-сервісного центру ТОВ "Вітеком" від 14.10.2005. Комісією, у складі: начальника міського управління земельних ресурсів О.В. Гончар, начальника регіональної державної екологічної інспекції Д.П. Герус, головного державного санітарного лікаря О.П. Сорочан, начальника управління містобудування і архітектури С.О. Царенко та представника замовника ТОВ "Вітеком" С.І. Передарій було проведено обстеження земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбаченої під розміщення (будівництво) та експлуатацію торгово-сервісного комплексу на землях територіальної громади міста. Згідно висновків комісії встановлено, що обстежена земельна ділянка придатна для розміщення та експлуатації торгово-сервісного комплексу;
- висновок органів дерсанепіднагляду, де Вінницька міська санепідстанція розглянувши Акт обстеження земельної ділянки від 14.10.2005, виписку із експлікації земельних угідь, викопіювання із кадастрового плану, дозвіл Вінницької міської ради від 07.10.2005 № 04-3-10-4151 погодила надання земельної ділянки орієнтовною площею 0,4709 га, в тому числі для потреб розміщення та експлуатація торгово сервісного центру за адресою пр. Коцюбинського, 13;
- висновок Вінницької регіональної екологічної інспекції (№32-3/405ПВ від 19.10.2005) про погодження матеріалів проекту відведення земельної ділянки для комерційних потреб (розміщення та експлуатація торгово-сервісного комплексу) по пр. Коцюбинського, 13, для ТОВ "Вітеком", за наслідками чого інспекція погодила проект відведення земельної ділянки для комерційних потреб (розміщення та експлуатації торгово-сервісного комплексу) по пр. Коцюбинського,13 для ТОВ "Вітеком";
- висновок управління містобудування і архітектури (№21-4176 від 19.10.2005) про наявні обмеження на використання земельної ділянки,- земельні ділянки №1 та № 2 використовувати згідно дозволу міської ради (комерційне призначення; землі житлової та громадської забудови); встановлюється короткострокова оренда земельних ділянок №1 та № 2; встановлюється право третіх осіб на використання земельної ділянки для прокладення і ремонту інженерних мереж; дотримання вимог висновку УМіА від 05.05.2005 № 1445.
- висновок управління містобудування і архітектури по проекту водовідведення (від 19.10.2005 №21-4276) згідно якого земельна ділянка по пр. Коцюбинського,13 має обмеження на її використання, визначені у висновку УМіА від 16.10.2005 за №21-4188, які мають бути враховані при проектуванні та будівництві об`єкта на даній території.
У подальшому 16.12.2005 на підставі рішення від 02.12.2005 № 1597 між Вінницькою міською радою та ТОВ "Вітеком" укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою м. Вінниця, просп. Коцюбинського (біля будівлі м`ясо-молочного павільйону) (далі - Договір), площею 0,3604 га для комерційного використання, терміном на 25 років, державна реєстрація договору від 21.12.2005 № 040500300272.
Відповідно до умов укладеного договору орендодавець Вінницька міська рада на підставі рішення від 02.12.2005 за № 1597 надає, а орендодавець, набуває право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, просп. Коцюбинського (біля будівлі м`ясо-молочного павільйону).
Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку. (п.п.1, 2 договору).
Умовами договору, а саме п.п. 3,4,5,6,7,8,9.10 погоджено наступне:
В оренду надається земельна ділянка площею 0,3604 га, для комерційного використання у такому якісному стані без техногенної забрудненості;
- на земельній ділянці об`єкти нерухомого майна відсутні;
- на земельній ділянці, яка надається в користування інженерні комунікації відсутні. Дороги. Площадки з твердим покриттям є в наявності;
- нормативно грошова оцінка земельної ділянки 0,3604 га – 1676627,06 грн (комерційне використання);
- права третіх осіб на земельну ділянку іпотеки немає;
- земельна ділянка передається в оренду по акту прийому передачі, який оформлюється в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності договору;
- мета використання земельної ділянки – земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для комерційного використання;
- договір укладається терміном на 25 (двадцять п`ять) років з моменту прийняття рішення Вінницькою міською радою. Договір набуває чинності з дня його державної реєстрації та діє до 02.12.2030 (а.с. 174-177, т. 1).
21.12.2005 сторонами договору № 040500300272 від 21.12.2005 складено Акт прийому передачі земельної ділянки, у відповідності до якого Орендодавець Вінницька міська рада в особі першого заступника міського голови Михайлюка Івана Архиповича, який діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. 13.12.2005 за реєстром № 4223, передає, а Орендар Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітеком" в особі директора Передерій Сергія Івановича, що діє на підставі Статуту, приймає у відповідності з договором оренди земельної ділянки № 040500300272 від 21.12.2005 в оренду земельну ділянку площею 0,3604 га, розташовану в м. Вінниця, по проспекту Коцюбинського (біля будівлі м`ясо молочного павільйону).
Земельна ділянка виділена в натурі її межі чітко призначені на місцевості та закріплені відповідними межовими знаками. Земельна ділянка передається Орендарю вільною від забудови. На земельній ділянці інженерні комунікації відсутні, про що зазначено в договорі. Категорія земель (цільове призначення) – землі житлової та громадської забудови – функціональне використання – для комерційного використання.
В подальшому 28.01.2009 між Вінницькою міською радою та ТОВ "Вітеком" на підставі рішення від 23.05.2008 № 1931 знову укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою м. Вінниця, просп. Коцюбинського (біля будівлі м`ясо-молочного павільйону), площею 0,3604 га для комерційного використання, державна реєстрація договору від 04.02.2009 № 040900300009.
Відповідно до умов укладеного договору орендодавець Вінницька міська рада на підставі рішення від 23.05.2008 за № 1931 надає, а орендар, набуває право на оренду земельної ділянки яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, просп. Коцюбинського (біля будівлі м`ясо-молочного павільйону).
Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку (п.п. 1, 2 договору).
Умовами договору, а саме п.п. 3,4,5,6,7,8,9.10 погоджено наступне:
В оренду надається земельна ділянка площею 0,3604 га, для комерційного використання у такому якісному стані без техногенної забрудненості;
- на земельній ділянці об`єкти нерухомого майна відсутні;
- на земельній ділянці, яка надається в користування інженерні комунікації відсутні. Дороги. Площадки з твердим покриттям є в наявності;
- нормативно грошова оцінка земельної ділянки 0,3604 га – 1081177,76 грн (комерційне використання).;
- права третіх осіб на земельну ділянку іпотеки немає;
- земельна ділянка передається в оренду по акту прийому передачі, який оформлюється в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності договору;
- мета використання земельної ділянки – земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для комерційного використання;
- договір укладається терміном до 02.12.2030 з моменту прийняття рішення Вінницькою міською радою про надання земельної ділянки в оренду (а.с. 179-181, т. 1).
04.02.2009 сторонами договору № 040500300272 від 21.12.2005 складено Акт прийому передачі земельної ділянки у відповідності до якого Орендодавець Вінницька міська рада в особі першого заступника міського голови Михайлюка Івана Архиповича, який діє на підставі довіреності посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. 13.12.2005 за реєстром № 4223, передає, а Орендар Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітеком" в особі директора Передерій Сергія Івановича, що діє на підставі Статуту приймає у відповідності з договором оренди земельної ділянки № 040500300272 від 21.12.2005 в оренду земельну ділянку площею 0,3604 га, розташовану в м. Вінниця, по проспекту Коцюбинського (біля будівлі м`ясо молочного павільйону).
Земельна ділянка виділена в натурі її межі чітко призначені на місцевості та закріплені відповідними межовими знаками. Земельна ділянка передається Орендарю вільною від забудови. На земельній ділянці інженерні комунікації відсутні, про що зазначено в договорі. Категорія земель (цільове призначення) – землі житлової та громадської забудови – функціональне використання – для комерційного використання.
В подальшому рішенням 32 сесії 6 скликання Вінницької міської ради від 31.05.2013 №1299 (п. 9 додатку 2 рішення) ТОВ "Вітеком" надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, на яких знаходяться належні заявнику об`єкти нерухомого майна, розташовані на просп. Коцюбинського, 13 у м. Вінниця орієнтовною загальною площею 0,4709 га, в тому числі ділянка № 1 площею 0,2439 га, просп. Коцюбинського, 13Б, ділянка № 2 площею 0,2270 га, просп. Коцюбинського, 13А, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за рахунок земель територіальної громади міста.
Пунктом 10, 10.1 додатку 2 даного рішення надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що знаходяться на просп. Коцюбинського, 13 у м. Вінниці, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать ТОВ "Вітеком" для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,4709 га, в тому числі ділянка № 1 площею 0,2439 га просп. Коцюбинського, 13Б, ділянка №2 площею 0,2270 га, просп. Коцюбинського, 13А за рахунок земель територіальної громади міста (договір оренди від 04.02.2009 № 040900300009).
У подальшому рішенням 33 сесії 6 скликання Вінницької міської ради від 21.06.2013 № 1334, пунктом 15 додатку 2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблену МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" на замовлення ТОВ "Вітеком" площею 0,2175 га, на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна, належний заявнику за адресою просп. Коцюбинського, 13-А у м. Вінниці для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, що перебуває в оренді ТОВ "Вітеком" (договір оренди земельної ділянки від 04.02.2009 № 040900300009, кадастровий номер 051013700:03:002:0156).
Пунктом 15.1 визначено внести зміни до договору оренди земельної ділянки шляхом укладення відповідної угоди.
Пунктом 15.2 доручено Департаменту комунальних ресурсів Вінницької міської ради зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,2175 га за територіальною громадою міста в особі Вінницької міської ради в установленому законом порядку.
Пунктом 16 додатку 2 вищевказаного рішення затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблену МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" на замовлення ТОВ "Вітеком" площею 0,2307 та, на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна, належний заявнику за адресою просп. Коцюбинського, 13-Б у м. Вінниці для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, що перебуває в оренді ТОВ "Вітеком" (договір оренди земельної ділянки від 04.02.2009 № 040900300009, кадастровий номер 051013700:03:002:0155).
Пунктом 16.1 визначено внести зміни до договору оренди земельної ділянки шляхом укладення відповідної угоди.
Пунктом 16.2 доручено Департаменту комунальних ресурсів Вінницької міської ради зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,2307 га за територіальною громадою міста в особі Вінницької міської ради в установленому законом порядку.
Пунктом 17 визначено внести зміни до п.п. 10.1 додатку 2 рішення міської ради від 31.05.2013 № 1299 виклавши його в наступній редакції: "на проспекті Коцюбинського, 13-А у м. Вінниці, площею 0,2175 га, та на проспекті Коцюбинського, 13-Б, площею 0,2307 га для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, належні заявнику, за рахунок земель, що перебувають в оренді ТОВ "Вітеком" (договір оренди земельної ділянки від 04.02.2009 № 040900300009).
В подальшому рішенням Вінницької міської ради від 27.12.2013 №1558:
- погоджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення, яка пропонується до продажу ТОВ "Вітеком", що знаходиться по просп. Коцюбинського, 13-А, у м. Вінниці, загальною площею 2175 кв.м., кадастровий номер 0510100000:03:002:0156, на якій розміщене майно покупця, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за рахунок земель, що перебувають в оренді ТОВ "Вітеком";
- передано у власність шляхом продажу ТОВ "Вітеком" земельну ділянку загальною площею 2175 кв.м., для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, по просп. Коцюбинського, 13-А, у м. Вінниці;
- припинено дію договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого від 04.02.2009 № 040900300009, в зв`язку з поєднанням в одній особі власника земельної ділянки та орендаря.
Спосіб продажу: продаж земельної ділянки ТОВ "Вітеком" на неконкурентних засадах відповідно до договору купівлі-продажу.
Згідно Додатку 2 цього рішення:
- погоджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення, яка пропонується до продажу ТОВ "Вітеком", що знаходиться по просп. Коцюбинського, 13-Б, у м. Вінниці, загальною площею 2307 кв.м., кадастровий номер 0510100000:03:002:0155, на якій розміщене майно покупця, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за рахунок земель, що перебувають в оренді ТОВ "Вітеком";
- передано у власність шляхом продажу ТОВ "Вітеком" земельну ділянку загальною площею 2307 кв.м., для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, по просп. Коцюбинського, 13-Б, у м. Вінниці;
- припинено дію договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого від 04.02.2009 № 040900300009, в зв`язку з поєднанням в одній особі власника земельної ділянки та орендаря.
Спосіб продажу: продаж земельної ділянки ТОВ "Вітеком" на неконкурентних засадах відповідно до договору купівлі-продажу.
На підставі вказаного рішення між Вінницькою міською радою та ТОВ "Вітеком" укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № 605 від 19.03.2014 (договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2175 га з кадастровим номером 0510100000:03:002:0156, просп. Коцюбинського, 13-А), (посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. 19.03.2014 року за реєстровим № 605, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 317426405101. Державна реєстрація права власності проведена державним кадастровим реєстратором відділу у м. Вінниця Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області 01.07.2021, про що свідчить витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-05220850920221) та договір купівлі-продажу земельної ділянки №604 від 19.03.2014, (договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2307 га з кадастровим номером 0510100000:03:002:0155, просп. Коцюбинського, 13-Б), (посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. 19.03.2014 року за реєстровим №604, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 317406605101. Державна реєстрація права власності проведена державним кадастровим реєстратором відділу у м. Вінниця Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, 01.07.2021 про що свідчить витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-0522085042021).
В подальшому 05.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітеком", (код ЄДРПОУ № 23104216) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВМ Агроінвест" (код ЄДРПОУ № 44370994) було укладено ряд договорів купівлі продажу, а саме:
- договір купівлі – продажу (посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського округу Терещенко В.В. 05.07.2021 та здійснено реєстраційний запис № 1473) у відповідності до якого "Продавець" передав у власність (продав), а "Покупець" набув у власність (купив) всю належну "Продавцю" нежитлову будівлю, яка розташована в місті Вінниця проспект Коцюбинського, будинок під номером 13-А (надалі нерухомість). Нерухомість, що відчужується належить "Продавцю" що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим державним реєстратором реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 06 червня 2013 року. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 76806805101. Згідно документів, що посвідчують право власності на нежитлову будівлю під літ. "А", нерухомість, яка відчужується, має загальну площу 5,2 кв. м. Нерухомість розташована на земельній ділянці, площею 0,2175 га, яка є власністю "Продавця", кадастровий номер земельної ділянки 0510100000:03:002:0156, та відчужується одночасно з нерухомістю (а.с.147-148, т. 1);
- згідно договору купівлі – продажу (посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського округу Терещенко В.В. 05.07.2021 та здійснено реєстраційний запис № 1474) у відповідності до якого Продавець продав, а Покупець купив земельну ділянку площею 0,2175 га в межах згідно з планом, кадастровий номер земельної ділянки 0510100000:03:002:0156, цільове призначення – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована згідно даних, наявних в документах, що підтверджують право власності, за адресою: місті Вінниця, проспект (вулиця) Коцюбинського, земельна ділянка під номером 13-А (а.с. 149-151, т. 1);
- згідно договору купівлі – продажу посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського округу Терещенко В.В. 05.07.2021 та здійснено реєстраційний запис № 1475 у відповідності до якого "Продавець" передав у власність (продав), а "Покупець" набув у власність (купив) всю належну "Продавцю" на праві приватної власності нежитлову будівлю, яка розташована в місті Вінниця, проспект Коцюбинського, будинок під номером 13-Б (надалі нерухомість). Нерухомість, що відчужується належить "Продавцю" що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 06 червня 2013 року. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 76843105101.
Згідно документів, що посвідчують право власності на нежитлову будівлю під літ. "Б", нерухомість, яка відчужується має загальну площу 2,5 кв. м.
Нерухомість розташована на земельній ділянці, площею 0,2307 га, яка є власністю "Продавця". Кадастровий номер земельної ділянки 0510100000:03:002:0155, яка відчужується одночасно з нерухомістю згідно договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського округу Терещенко В.В. 05.07.2021 та здійснено реєстраційний запис № 1476 у відповідності до якого Продавець продав, а Покупець купив земельну ділянку площею 0,2307 га в межах згідно з планом, кадастровий номер земельної ділянки 0510100000:03:002:0155, цільове призначення – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована згідно даних, наявних в документах, що підтверджують право власності, за адресою: місто Вінниця, проспект (вулиця) Коцюбинського, земельна ділянка під номером 13-Б (а.с.152-156, т. 1).
Прокурор  вважає, що рішення Вінницької міської ради від 27.12.2013 № 1558, яким передано у власність шляхом продажу на неконкурентних засадах ТОВ "Вітеком" земельні ділянки з кадастровим номером 051010000:03:002:0155 площею 0,2307 га та з кадастровим номером 051010000:03:002:0156 площею 0,2175 га, не відповідає вимогам чинного земельного законодавства та підлягає скасуванню, а договори купівлі-продажу землі - визнанню недійсними, оскільки прийняте вищевказане рішення відповідачем-1 всупереч вимогам ч. 1 ст. 134 ЗК України, а саме, без проведення земельних торгів, оскільки отримані відповідачем-2 земельні ділянки у розмірах значно перевищують площу будівель, які належить ТОВ "Вітеком".
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 10.04.2023 у справі №902/1084/22 в позові відмовлено повністю.
Суд першої інстанції дійшов висновків про те, що факт перевищення площ відведених земельних ділянок над площею, займаною об`єктами нерухомості та необхідною для їх обслуговування, не може бути самостійною підставою для визнання такої передачі землі незаконною та задоволення відповідного позову, так як чинне законодавство не ставить у залежність площу земельної ділянки від розміру нерухомого майна, що розташоване на ній. Визначення розміру такої земельної ділянки є виключно правом та волевиявленням органу місцевого самоврядування. Вказав, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами необхідності використання земельних ділянок у меншому розмірі, експертиза з цих питань не проводилась, а право власності на об`єкти нерухомості не скасоване, прокурором не надано доказів, які свідчили б про те, що у разі продажу земельних ділянок на конкурсі до місцевого бюджету надійшли би кошти в більшому розмірі.
Також місцевий господарський суд зазначив, що задоволення позовних вимог у даній справі не відповідатиме "принципу пропорційності", оскільки докладатиме надмірний індивідуальний тягар на юридичну особу, яка добросовісно набула право власності на об`єкти нерухомого майна та право власності на спірні земельні ділянки, у зв`язку із чим, підстави для задоволення позовної вимоги щодо витребування із володіння відповідача-3 земельних ділянок та передачу їх відповідачу-1 відсутні, а визнання договорів недійсними є за своєю суттю втручанням у право особи мирно володіти майном.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
В розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Даний спір пов`язаний із реалізацією прокурором повноважень згідно зі статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", зокрема представництва інтересів держави у суді.
Згідно ч. 2 ст. 2 ЦК України одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка відповідно до статей 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Статтею 53 ГПК України визначено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Так, відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".
Так, відповідно до частини першої, абзацу першого частини третьої та абзацу першого частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. 
Про необхідність обґрунтування прокурором підстав представництва у суді зазначено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.
Аналіз положень частин третьої-п`ятої статті 53 ГПК України у взаємозв`язку зі змістом частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.
Отже, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. При цьому, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу.
Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.06.2019р. у справі № 587/430/16-ц, від 15.01.2020р. у справі №698/119/18.
Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.
Предметом позову у даній справі є, зокрема, вимоги заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави про визнання незаконним та скасування рішення Вінницької міської ради 40 сесії 6 скликання від 27.12.2013 № 1558 "Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення", в частині надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Вітеком" (код ЄДРПОУ 23104216, юридична адреса: 21050, м. Вінниця, пр. Коцюбинського, 13-А) у власність, шляхом продажу, земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А в м. Вінниця для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,2175 га, про що зазначено в додатку 1 до вказаного рішення, та земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б в м. Вінниця для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,2307 га, про що зазначено в додатку 2 до вказаного рішення; про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки № 604 від 19.03.2014, зареєстрованого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. з кадастровим номером 0510100000:03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б в м. Вінниці, площею 0,2307 га, укладеного між Вінницькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітеком"; про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки № 605 від 19.03.2014, зареєстрованого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. з кадастровим номером 0510100000:03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А в м. Вінниці, площею 0,2175 га, укладеного між Вінницькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітеком".
При цьому, з вказаних позовних вимог вбачається, що в даному випадку спір виник щодо земельних ділянок, які є комунальною власністю та належали територіальній громаді м. Вінниці.
Особою, що здійснює правомочності власника майна, належного територіальній громаді міста Вінниця - є Вінницька міська рада.
Прокурор зазначає, що при виконанні повноважень, передбачених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави під час використання майна, що належить до комунальної власності.
Так, звертаючись до суду з відповідним позовом, прокурор одним із співвідповідачів вказав Вінницьку міську раду, оскільки рішення та дії саме цього органу оспорюються прокурором, із зазначенням того, що вказане рішення прийнято із порушенням чинного законодавства, а вчинені договори підлягають визнанню недійсними. Цим прокурор обґрунтовував відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів саме у спірних правовідносинах, тобто, навів підставу для представництва інтересів держави.
Відтак, маючи відповідні правомочності для звернення до суду, прокурор звернувся з даним позовом.

Відповідно до статті 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування України", право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.
Статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування України" передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно з п. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Частиною 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами у відповідності до статті 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування України" визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Відповідно до пункту 30 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування України", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.
Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Згідно із статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Вінницька міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Згідно з частиною 1 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування України", територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Частиною 5 статті 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Відповідно до вимог статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Конституції України.
З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що органи місцевого самоврядування, здійснюють управління і самостійно вирішують питання місцевого значення віднесені законом до їх компетенції, та приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.
Статтею 122 Земельного кодексу України визначено що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (частина 2 статті 123 Земельного кодексу України).
Відповідно до пункту 1 статті 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Відповідно до частини 2 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
За приписами частини 1 статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини 2 статті 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Таким чином, чинним земельним законодавством передбачено виключне право власника нерухомого майна на отримання у власність земельної ділянки на якій воно розташоване без проведення земельних торгів.

Колегією суддів встановлено, що відповідач-2, на час прийняття оскаржуваного рішення, був власником об`єктів нерухомості.
Так, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ТОВ "Вітеком" (код ЄДРПОУ 30691543) зареєстровано право власності на нежитлові будівлі по просп. Коцюбинського 13-А та 13-Б, площею 5,2 кв.м. і площею 2,5 кв.м які ТОВ "Вітеком" набуло 06.06.2013 (а.с.129-134, т. 1).
Як вбачається з матеріалів справи 16.12.2005 на підставі рішення від 02.12.2005 № 1597 між Вінницькою міською радою та ТОВ "Вітеком" укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою м. Вінниця, просп. Коцюбинського (біля будівлі м`ясо-молочного павільйону) (далі - Договір), площею 0,3604 га для комерційного використання, терміном на 25 років, державна реєстрація договору від 21.12.2005 № 040500300272.
У подальшому рішенням 33 сесії 6 скликання Вінницької міської ради від 21.06.2013 № 1334, пунктом 15 додатку 2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблену МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" на замовлення ТОВ "Вітеком" площею 0,2175 га, на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна, належний заявнику за адресою просп. Коцюбинського, 13А у м. Вінниці для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, що перебуває в оренді ТОВ "Вітеком" (договір оренди земельної ділянки від 04.02.2009 № 040900300009, кадастровий номер 051013700:03:002:0156).
Пунктом 15.1 визначено внести зміни до договору оренди земельної ділянки шляхом укладення відповідної угоди.
Пунктом 15.2 доручено Департаменту комунальних ресурсів Вінницької міської ради зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,2175 га за територіальною громадою міста в особі Вінницької міської ради в установленому законом порядку.
Також Пунктом 16 додатку 2 вищевказаного рішення затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблену МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" на замовлення ТОВ "Вітеком" площею 0,2307 та, на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна, належний заявнику за адресою просп. Коцюбинського, 13-Б у м. Вінниці для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, що перебуває в оренді ТОВ "Вітеком" (договір оренди земельної ділянки від 04.02.2009 № 040900300009, кадастровий номер 051013700:03:002:0157).
Пунктом 16.1 визначено внести зміни до договору оренди земельної ділянки шляхом укладення відповідної угоди.
Пунктом 16.2 доручено Департаменту комунальних ресурсів Вінницької міської ради зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,2307 га за територіальною громадою міста в особі Вінницької міської ради в установленому законом порядку.
Пунктом 17 визначено внести зміни до п.п. 10.1 додатку 2 рішення міської ради від 31.05.2013 № 1299 виклавши його в наступній редакції: "на проспекті Коцюбинського, 13-А у м. Вінниці, площею 0,2175 га, та на проспекті Коцюбинського, 13-Б площею 0,2307 га для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, належні заявнику, за рахунок земель, що перебувають в оренді ТОВ "Вітеком" (договір оренди земельної ділянки від 04.02.2009 № 040900300009).
Судом встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000:03:002:0156, площею 0,2175 га проведена 03.09.2013, а право комунальної власності на земельну ділянку зареєстровано Вінницькою міською радою 19.03.2014 та державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000:03:002:0155, площею 0,2307 га проведена 03.09.2013, а право комунальної власності на земельну ділянку зареєстровано Вінницькою міською радою 19.03.2014.
Колегією суддів враховується, що станом на момент прийняття Вінницькою міською радою оскаржуваного рішення № 1558 від 27.12.2013 спірні земельні ділянки були сформовані як об`єкти цивільних прав (мали кадастрові номери), на земельних ділянках знаходились об`єкти нерухомого майна, право власності на які зареєстровано за відповідачем-2, а тому спірні земельні ділянки в силу положень ч. 2 ст. 134 ЗК України не підлягали продажу на конкурсних засадах, а відтак доводи прокурора про те, що спірне рішення прийнято всупереч положенням ч. 1 ст. 134 ЗК України, є необгрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Місцевим господарським судом вірно зазначено, що доводи прокурора щодо невідповідності площ земельних ділянок площам нерухомого майна та надання у право власності ТОВ "Вітеком" земельних ділянок площею, що у декілька разів перевищує площу належного їй на праві власності нерухомого майна не є обгрунтованими, оскільки норми ст. 134 ЗК України не ставлять в залежність площу земельної ділянки від розміру нерухомого майна, що розташоване на ній, а визначення розміру такої земельної ділянки є виключно правом та волевиявленням органу місцевого самоврядування на підставі розробленої і затвердженої технічної документації на землю.
Таким чином, оскаржуючи законність передачі земельних ділянок у власність з мотивів неспівмірності площі відведених земельних ділянок площам будівель, розташованих на цих земельних ділянках, саме прокурор повинен був належними і допустимими доказами довести розмір земельних ділянок, який є дійсно необхідним для обслуговування та експлуатації розміщеного на землі майна, що відповідає принципу диспозитивності господарського судочинства, закріпленого у статті 14 Господарського процесуального кодексу України. Проте прокурором не доведено належними та допустимими доказами необхідності використання відповідачем-2 земельних ділянок у менших розмірах, та не наведено жодних порушень чинного законодавства при затвердженні проектів землеустрою спірних земельних ділянок, наявності недоліків або неточностей у розроблених проектах землеустрою, невідповідності таких проектів  вимогам законів та іншим нормативно-правовим актам.
Тому колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами необхідності продажу земельних ділянок у меншому розмірі (враховуючи мету, з якою вона бралась в оренду, а пізніше набулась у власність), а проектна документація не є предметом спору у даній справі.
Так як прокурором не доведено, що спірне рішення Вінницької міської ради було прийнято із порушенням вимог Закону, то підстави для визнання його незаконним та скасування - відсутні, а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Щодо вимоги прокурора про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки № 604 від 19.03.2014, зареєстрованою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. з кадастровим номером 0510100000:03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б в м. Вінниці, площею 0,2307 га, укладений між Вінницькою міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Вітеком" та про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки № 605 від 19.03.2014, зареєстрований приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М.  з кадастровим номером 0510100000:03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А в м. Вінниці, площею 0,2175 га, укладений між Вінницькою міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Вітеком", то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Колегією суддів встановлено, що на момент укладення спірних договорів земельні ділянки відносились до земель комунальної форми власності, власником є Вінницька міська рада, і відповідно право розпорядження якими згідно Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", входить до повноважень Вінницької міської ради.
Також встановлено, що спірні договори, укладені між уповноваженими суб`єктами, проведено державну реєстрацію оспорюваних договорів, із зазначенням всіх істотних умов, передбачених діючим законодавством для договору купівлі-продажу земельної ділянки.
Апеляційним господарським судом вже встановлено відсутність підстав для визнання спірного рішення Вінницької міської ради незаконним та його скасування, тому й підстави для визнання недійсними спірних договорів купівлі-продажу земельних ділянок відсутні, а відтак позов у частині похідної вимоги про визнання договорів недійсними також задоволенню не підлягає.
Також і відсутні підстави для задоволення позовної вимоги прокурора про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "АВМ Агроінвест" на користь територіальної громади міста Вінниці в особі Вінницької міської ради земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000:03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б в м. Вінниці, площею 0,2307 га та  земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000:03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А в м. Вінниці, площею 0,2175 га яка, в свою чергу, є також похідною від визнання незаконним та скасування спірного рішення Вінницької міської ради.
Додатково колегія суддів звертає увагу на висновок, якого дійшов ВС у своїй постанові від 15.03.2023 по справі № 725/1824/20 відповідно до якого факт незаконного відчуження та допущення продажу майна не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача.
Таким чином виникненню права власності у ТОВ "Вітеком" та ТОВ "АВМ Агроінвест" слугувала та передувала активна участь в такому процесі органів влади, зокрема, Вінницької міської ради, а тому відповідальність за вказані процедури не може покладатися на відповідачів, які розраховували на їх належність та легітимність, а тому заявлені позовні вимоги є за своєю суттю втручанням у право особи мирно володіти майном.
Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини  (далі - ЄСПЛ) "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24.06.2003 майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція) вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.
У наведеній справі ЄСПЛ дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції".
Пунктом 21 рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" суд акцентує увагу на рішення ЄСПЛ від 24.06.2003 у справі "Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії", виходячи зі змісту пунктів 32- 35 якого, звертаючись із заявою до уповноважених органів та, виконуючи визначені чинним законодавством умови, та, дотримуючись відповідного порядку, відповідач мав право очікувати про набуття майнового права в значенні статті 1 Першого Протоколу Конвенції.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пайн Велі Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 ЄСПЛ зазначив, що статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.
ЄСПЛ в рішенні "Стретч проти Сполученого Королівства" також зазначив про те, що є неприпустимими визнання недійсним договору, відповідно до якого покупець отримав певні права від держави, та подальше позбавлення його цього права на підставі того, що державний орган порушив закон.
Так, ЄСПЛ у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах "Хендісайд проти Сполученого Королівства" від 07.12.1976, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.01.1986).
Відповідно до пункту 71 рішення ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04) від 20.10.2011 ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Суд першої інстанції врахував все вищезазначене та правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог прокурора.

Щодо заяви відповідача-1 про застосування строку позовної давності до вказаних правовідносин, то колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).
Окрім цього, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. 
Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).
Спірне рішення Вінницькою міською радою прийнято 27.12.2013, а 19.03.2014 прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності на земельні ділянки. Прокурор звернувся з даним позовом до суду 25.10.2022. 
Однак враховуючи, що місцевим господарським судом встановлено, що позовні вимоги є безпідставними, то сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, не є підставою для відмови в позові, а тому місцевий господарський суд вірно визначив, що у задоволенні позову заступника керівника Вінницької окружної прокуратури слід відмовити у зв`язку із розглядом справи по суті.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).
За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення.
На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької окружної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.04.2023 у справі №902/1084/22 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 287-291 ГПК України.
3. Справу №902/1084/22 повернути до Господарського суду  Вінницької області.

Повний текст постанови складений "18" липня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Розізнана І.В. 

Суддя                                                                                              Грязнов В.В. 

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.