ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/11881/21  Номер провадження 33/814/652/23	Головуючий у 1-й інстанції Куліш Ю.В.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Греся А.О., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Хосейн Емілі, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , на постанову Київського районного суду м. Полтава від 22 вересня 2022 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто із  ОСОБА_1  496 гривень 20 копійок судового збору на користь держави. 
За постановою місцевого суду  ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 02 грудня 2021 року о 00 годин 19 хвилин по просп. Московському, 268 у м. Харків у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «Део Сенс», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови) та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки й у медичному закладі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати постанову Київського районного суду м. Полтава від 22 вересня 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції: не враховано те, що він не керував транспортним засобом за наведених у протоколі обставин і в матеріалах справи відсутні докази, які би доводили протилежне; безпідставно не допитано свідка ОСОБА_2 ; розглянуто справу без повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її представника про дату й час судового засідання.
Суд апеляційної інстанції заслухав думку адвоката на підтримку апеляційної скарги, допитав свідка й поліцейську, перевірив матеріали справи, дослідив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – відмови, як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за обставин, установлених в оскаржуваній постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №285825 02 грудня 2021 року о 00 годин 19 хвилин ОСОБА_1 по просп. Московському, 268 у м. Харків у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «Део Сенс», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови) та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки й у медичному закладі. Зміст протоколу засвідчено підписами 2 свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без будь-яких доповнень і зауважень (а.с.1).
Наведені ж вище обставини об`єктивно підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 02 грудня 2021 року о 00 годин 19 хвилин ОСОБА_1 по просп. Московському, 268 у м. Харків керував транспортним засобом «Део Сенс», н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений поліцією. Так, на місці події присутній свідок, тобто, як встановлено в суді апеляційної інстанції та підтверджено представником апелянта – свідок ОСОБА_2 , підтвердив те, що він був пасажиром і неодноразово вказував на апелянта як водія вказаного вище транспортного засобу (07:02-07:07, 07:33-07:38, 11:01-11:10, 12:03-12:06) хвилини відеозапису №1). Зазначене вбачається також із поведінки ОСОБА_1 , яка полягала в тому, що апелянт спочатку неодноразово (4 рази) запитував у поліцейського причину зупинки його автомобіля, тобто, підтвердивши те, що саме він виконував функції водія, лише після чого в ході з`ясування обставин правопорушення висловив захисну позицію про те, що не керував автомобілем (00:30-00:32, 00:55-00:57, 01:00-01:04 хвилини відеозапису №1). На вимогу поліцейського ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським, і в медичному закладі (а.с.9).
Поліцейська Маршалкіна О.К. у суді апеляційної інстанції також підтвердила те, що за вказаних вище дати, місця й часу нею з напарником було зупинено автомобіль «Део Сенс», н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 перебував у ньому на пасажирському сидінні. Після зупинки апелянт перемістився з місця водія на заднє сидіння й у подальшому на вимогу поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Також у судовому засіданні поліцейська продемонструвала відеозапис з реєстратора патрульного автомобіля, яким зафіксовано рух транспортного засобу «Део Сенс», н.з. НОМЕР_1 , за наведених у протоколі обставин та його зупинку поліцією. Тобто, показання поліцейської відповідають даним відеофіксації (з нагрудної боді камери та реєстратора службового автомобіля) й підтверджуються ними.
Таким чином, зазначені вище обставини на основі аналізу їх сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.
Викладені вище докази безперечно доводять винуватість апелянта у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і об`єктивних підстав не довіряти їм немає.
Між тим, показання свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, який не рухався та стояв на зупинці, спрямовані на сприяння апелянту уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, і підлягають критичній оцінці, оскільки: свідок ОСОБА_2 , як він підтвердив у суді апеляційної інстанції, перебуває в дружніх відносинах з дитинства із ОСОБА_1 , показання цього свідка спростовуються даними засобів об`єктивного контролю (відеофіксації) та повідомленими ним же на місці події даними про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, які підтверджуються відеозаписом і їх він засвідчував одразу ж, без можливості узгодити з апелянтом.
Отже, доводи апеляційної скарги, що зводяться до відсутності доказів по справі про виконання ОСОБА_1 функцій водія, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Твердження представника в суді апеляційної інстанції про сплив строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП також позбавлені підстав.
Пунктом 7 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Відповідно до ч.6 ст.38 КУпАП (в редакції Закону України, в тому числі на час вчинення адміністративного правопорушення) адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, 02 грудня 2021 року. За оскаржуваною постановою на нього накладено адміністративне стягнення 22 вересня 2022 року, тобто, з дотриманням регламентованого ч.6 ст.38 КУпАП строку, у зв`язку з чим підстави для закриття провадження згідно з положеннями п.7 ст.247 КУпАП є відсутніми.
У той же час, обчислення названого строку станом на момент апеляційного розгляду не ґрунтується на вимогах КУпАП, оскільки факт дотримання строку, передбаченого ч.6 ст.38 КУпАП, законодавцем пов`язується виключно з кінцевим моментом у вигляді накладення адміністратиного стягнення (місцевим судом), а час, який сплинув у ході набрання оскаржуваною постановою законної сили, не впливає на обчислення цього строку.
Як видно з матеріалів провадження, апелянт є водієм з водійським посвідченням серії НОМЕР_2 від 12 березня 2021 року, що підтверджується довідкою УПП у Харківській області (а.с.8).
Тому, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП обгрунтовано наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Щодо тверджень апелянта про здійснення розгляду справи без участі ОСОБА_1 і його представника, нездійснення допиту свідка ОСОБА_2 під час провадження в суді першої інстанції, то можливість реалізації прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, апелянту та його представнику було надано в суді апеляційної інстанції, якими вони й скористались у повному обсязі.
Ураховуючи викладене вище, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Полтава від 22 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                         О.М. Корсун