ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2259/23                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Парінова А.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року, прийнятого за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 105 прикордонного загону імені Князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерала-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до 105 прикордонного загону імені Князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерала-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просив суд:
визнати протиправною бездіяльність 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), яка полягає у не повідомленні всупереч п. 4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 31.03.2022 № 164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168" за формою, встановленою додатком 2 Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_2 ) про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022;
зобов`язати 105 прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) повідомити відповідно п. 4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 31.03.2022 № 164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168" за формою, встановленою додатком 2 Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_2 ) про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022;
визнати протиправною бездіяльність Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає у не прийняті на підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" наказу про призначення ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022;
зобов`язати Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_2 ) прийняти на підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" наказ про призначення ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022.
зобов`язати Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" додаткову винагороду у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022 з врахуванням проведених виплат за цей період.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 та постановити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.
Позивач вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував п. 5 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168", внаслідок чого не повною мірою дослідив докази та неправильно встановив обставини, які маютьи значення для правильного вирішення справи по суті.
Крім того, у довідці в/ч НОМЕР_1 від 14.10.2022 № 3215 (наявна в матеріалах справи) зазначено, що позивач взяв безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів національної безпеки й оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області на підставі бойових наказів Адміністрації державної прикордонної служби України № 104 гриф від 22.06.2022 та № 106 гриф від 27.06.2022 у наступні періоди: з 05.07.2022 до 31.07.2022; з 01.08.2022 до 31.08.2022; з 01.09.2022 до 30.09.2022; з 01.10.2022 до 12.10.2022.
Як слідує із листа 105 прикордонного загону від 31.03.2023 № 22/2422-23-Вих (наявний у матеріалах справи), в період з 05.07.2022 по 12.10.2022 Чернігівська область входила до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій, а 105 прикордонний загін виконував визначені завдання в складі оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». А позивач, у спірний період перебував в оперативному підпорядкуванні 105 прикордонного загону, який включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави.
Тому, на думку позивача, у даному випадку застосуванню підлягає абз. 2 п. 5 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168", яким встановлено, для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави довідка є самостійним і достатнім документом для підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах.
Зі свого боку застосований судом першої інстанції до спірних правовідносин абз. 1 п. 5 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168", яким передбачено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, довідка є додатковим підтвердженням участі у бойових діях - помилково. Оскільки регулює дещо відмінні правовідносини, а саме: відрядження до органів військового управління ДПСУ, які не віднесені до категорії штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, як у даній справі.
На думку позивача, до спірних правовідносин застосуванню підлягає абз. 2 п. 5 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168".
Відтак, вказана довідка є самостійним (окремим) документом (а не додатковим, як зазначив суд першої інстанції), що підтверджує безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах. А мотиви суду першої інстанції про те, що достовірність відомостей у довідці має підтверджуватися окрім бойового наказу (розпорядження) записами в журналах бойових дій, відповідних рапортах уповноваженої особи. Оскільки в силу пп. 1 п. 4 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168" бойовий наказ є самостійним, окремим документом, який підтверджує участь військовослужбовця у бойових діях. Згідно абз. 3 п. 5 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168" у довідці зазначаються документи, передбачені п. 4, без будь яких додаткових вимог відносно обов`язкової вказівки на журнали та рапорти, як вказав суд першої інстанції.
Так, за своїм змістом довідка відповідає формі наведеній у додатку 1 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», у ній зазначені періоди участі позивача у бойових діях з 05.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 12.10.2022. Також міститься найменування підтверджуючих документів на виконання п. 4 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168", а саме: бойові накази Адміністрації Держприкордонслужби № 104 гриф від 22.06.2022 та № 106 гриф від 27.06.2022. Тобто у довідці на підтвердження участі позивача у бойових діях вказані бойові накази, що спростовує висновки суду першої інстанції про відсутність доказів виконання позивачем заходів саме у спірний перод на підставі яких формується довідка.
Позивач вважає, що наведена довідка сама по собі відповідно абз. 2 п. 5 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168" підтверджує набуття позивачем у спірний період права на винагороду встановлену п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" № 168 у розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Окрім того факт видання довідки та вказані у ній періоди участі позивача у бойових діях підтвердив відповідач 1 у своїх заявах по суті справи. Довідка є чинною та ніким не оскаржувалась, тому підлягає до виконання.
З іншого боку, позивач вважає, що неналежне документування щодо кількості днів участі позивача у бойових діях та заходах не повинні впливати на його право на отримання додаткової винагороди.
До того ж судом першої інстанції не досліджено та не надано оцінку витягу із рапорта від 01.10.2022 № 1200, у якому начальник зведеного загону ОСОБА_2 клопотав перед вищим командуванням щодо виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 70 000 грн. за його безпосередню участь у бойових діях за період з 01.09.2022 по 30.09.2022, кількість днів - 13. Вказаний рапорт відповідно п. 4 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168" є одним із документів, який підтверджує участь позивача у бойових діях та заходах, а тому і на його підставі позивач має право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. за відповідний період, а відповідачі зобов`язані його реалізувати.
Втім, Довідку від 14.10.2022 № 3215 відповідач 1 у встановленому порядку відповідачу 2 не спрямував, відповідач-2 додаткову винагороду за спірний період позивачу не виплатив.
На думку позивача, зміст нормативно-правового регулювання у звязку із обставинами справи дають підстави для висновку, що 105 прикордонний загін вчинив протиправну бездіяльність відносно повідомлення відповідача 2 за встановленою формою про участь позивача у бойових діях у період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022, що призвело до невиплати Головним центром позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. щомісячно.
Також позивач просить стягнути з 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (код СДРПОУ: АДРЕСА_1 ), Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_2 ) (код СДРПОУ: НОМЕР_7, АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., пропорційно задоволених позовних вимог.
14.07.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому 105 прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Відповідач 1 вважає, що у матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази щодо виконання позивачем у спірному періоді безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі та стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій, будь-якої кількості днів відомостями журналів бойових дій зведеного загону службово-бойових дій, вахтового, навігаційного-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад).
Довідка військової частини НОМЕР_1 не має кількості конкретних днів безпосередньої участі у бойових діях та посилань на відомості журналів службово-бойових дій (містить виключно посиланням на загальний період).
Крім того, довідку спростовують листи: відповідач 2 звернувся до відповідача 1 листом від 05.12.2022 № 12/5757-22-вих про надання інформації про участь військовослужбовців відповідача 2 у діях або заходах на ділянці відповідача 1. На що, 07.12.2022 відповідач 2 отримав відповідь за № 22/4992-22-вих, що підрозділи Держприкордонслужби України, що знаходяться в межах Чернігівської та Сумської областей, не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення і тому пп. 7 п. 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» не застосовується, довідки про участь військовослужбовців у діях або заходах не опрацьовувались.
Відповідач 2 відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не подавав.
У відповідності до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Наказом начальника Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота від 19.05.2022 № 255-ОС, позивач, як солдат, призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, зарахований до списків особового складу на посаду курсанта відділу підготовки молодших інспекторів центру підготовки молодших інспекторів.
Наказом начальника Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота від 04.07.2022 № 237-вв "Про особовий склад (службові переміщення)" направлено позивача для виконання бойових завдань у підпорядкування начальника зведеного відділу прикордонної служби (тип С) 24 прикордонного загону з 04.07.2022 до окремого розпорядження. Підставою для винесення цього наказу зазначено: розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.06.2022 № Ш/25-1359-Е.
03.08.2022 начальник зведеного загону відділу прикордонної служби (тип С) 24 прикордонного загону, на підставі бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.04.2022 № 56/гриф, бойового розпорядження 105 прикз від 09.04.2022 № 979/окп, бойового розпорядження (АДПСУ) від 27.06.2022 № гриф/25-1359-Е, бойового завдання від 01.07.2022 № 68 «Про роботу групи офіцерів в операційній зоні ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », бойового розпорядженнчя начальника 105 прикордонного загону від 04.07.2022 № 445/дск «Про підпорядкування підрозділу», бойового розпоряджння від 06.07.2022 № 295/дск «Про визначення завдань» клопотав рапортом про доплату додаткової винагороди у розмірі 70 000 грн пропорційно із розрахунку на місяць військовослужбовцям зведеного загону відділу прикордонної служби (тип С) 24 прикордонного загону за липень 2022 року, серед яких і ОСОБА_1 за 26 днів у період з 06.07.2022 по 31.07.2022 (а.с. 99-106 том 1). 
Також, Начальник 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого 26.08.2022 склав список військовослужбовців військових частин 2193 та 9930, які приймали безпосередню участь у бойових діях або заходах у липні 2022 року у складі військової часитини НОМЕР_1 (а.с. 108-156 том 1), серед яких наявна інформація і про позивача за період з 06.07.2022 по 31.07.2022 на підставі б/р від 04.07.2022 № 445/дск, б/р від 06.07.2022 № 295/дск, ЖОСД № 402/дск (2ГАГС) (а.с. 153 том 1).
Згідно Витягу з рапорту начальника зведеного загону відділу прикордонної сужби (тип С) прикордонної коменлатури швидкого реагування 24 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова від 01.09.2022 № 966 останній клопотав про виплату додаткової винагороди у розмірі до 30 000 грн, пропорційно із розрахунку на місяць, військовослужбовцям зведеного загону відділу прикордонної сужби (тип С) за серпень 2022 року, в тому числі і ОСОБА_1 (а.с. 172 том 1).
12.09.2022 105 прикордонний загін імені Князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) видав Довідку про військовослужбовців в/ч НОМЕР_6 та 9930, які брали участь у бойових діях або заходах за серпень 2022 року у складі в/ч НОМЕР_1 (а.с. 74-78 том 1). Відомості про позивача у даній довідці відсутні.
Згідно Витягу з рапорту начальника зведеного загону відділу прикордонної сужби (тип С) прикордонної коменлатури швидкого реагування 24 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова від 01.10.2022 № 1198 останній клопотав про виплату додаткової винагороди у розмірі до 30 000 грн, пропорційно із розрахунку на місяць, військовослужбовцям зведеного загону відділу прикордонної сужби (тип С) за вересень 2022 року, в тому числі і ОСОБА_1 за 30 днів перебування (а.с. 173 том 1).
Згідно Витягу з рапорту начальника зведеного загону відділу прикордонної сужби (тип С) прикордонної коменлатури швидкого реагування 24 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова від 01.10.2022 № 1200 останній клопотав про виплату додаткової винагороди у розмірі до 70 000 грн, пропорційно із розрахунку на місяць, військовослужбовцям зведеного загону відділу прикордонної сужби (тип С) за вересень 2022 року, в тому числі і ОСОБА_1 за 13 днів виконання відповідних обов`язків (а.с. 174 том 1).
14.10.2022 105 прикордонний загін імені Князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) видала позивачу Довідку № 3215 про те, що ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області з 05.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 12.10.2022. Підстава: бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України № 104 гриф від 22.06.2022, бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України № 106 від 27.06.2022.
16.11.2022 105 прикордонний загін імені Князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), на підставі бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.04.2022 № 56/гриф, бойового розпорядження 105 прикз від 09.04.2022 № 979/окп, бойового розпорядження (АДПСУ) від 27.06.2022 № гриф/25-1359-Е, бойового розпорядженнчя начальника 105 прикордонного загону від 04.07.2022 № 445/дск «Про підпорядкування підрозділу», бойового розпоряджння від 06.07.2022 № 295/дск «Про визначення завдань» клопотав рапортом про доплату додаткової винагороди у розмірі 70 000 грн пропорційно із розрахунку на місяць військовослужбовцям зведеного загону відділу прикордонної служби (тип С) 24 прикордонного загону за період з 01.10.2022 по 13.10.2022 (а.с. 80-82 том 1). Відомості про позивача у даній довідці відсутні.
16.11.2022 105 прикордонний загін імені Князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), на підставі бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.04.2022 № 56/гриф, бойового розпорядження 105 прикз від 09.04.2022 № 979/окп, бойового розпорядження (АДПСУ) від 27.06.2022 № гриф/25-1359-Е, бойового розпорядженнчя начальника 105 прикордонного загону від 04.07.2022 № 445/дск «Про підпорядкування підрозділу», бойового розпоряджння від 06.07.2022 № 295/дск «Про визначення завдань» клопотав рапортом про доплату додаткової винагороди у розмірі 70 000 грн пропорційно із розрахунку на місяць військовослужбовцям зведеного загону відділу прикордонної служби (тип С) 24 прикордонного загону за період з 01.10.2022 по 13.10.2022 (а.с. 84-86 том 1). Відомості про позивача у даній довідці відсутні.
16.11.2022 105 прикордонний загін імені Князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), на підставі бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.04.2022 № 56/гриф, бойового розпорядження 105 прикз від 09.04.2022 № 979/окп, бойового розпорядження (АДПСУ) від 27.06.2022 № гриф/25-1359-Е, бойового розпорядженнчя начальника 105 прикордонного загону від 04.07.2022 № 445/дск «Про підпорядкування підрозділу», бойового розпоряджння від 06.07.2022 № 295/дск «Про визначення завдань» клопотав рапортом про доплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн пропорційно із розрахунку на місяць військовослужбовцям зведеного загону відділу прикордонної служби (тип С) 24 прикордонного загону за період з 01.10.2022 по 13.10.2022 (а.с. 89-93 том 1), серед яких є і позивач.
Розрахунковими листами підтверджується виплата позивачу у спірному періоді грошового забезпечення, серед якого додаткова грошова винагорода: у липні 2022 року - 30 000 грн, у серпні 2022 року - 30 000 грн та 58 709,68 грн, у вересні 2022 року - 30 000 грн, у жовтні 2022 року - 30 000 грн, у листопаді 2022 року - 30 000 грн та 40 645,16 грн (а.с. 51-52 том 1).
21.03.2023 представник позивача звернувся із адвокатським запитом до 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України.
31.03.2023 105 прикордонний загін імені Князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) листом повідомив позивачу, що довідка про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії солдатом ОСОБА_1 видана керівництву зведеного загону відділу прикордонної сужби (тип С) прикордонної коменлатури швидкого реагування 24 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова. Також, зазначено, що солдат ОСОБА_1 приймав безпосереднб участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на ериторії Чернігівської області, яка входила до переліку районнів ведення воєнних (бойових) дій, з 05.07.2022 по 12.10.2022, відповідно до довідки. Зазначено, що копії з журналу бойових дій надати не має можливості, оскільки такий перебуває у розпорядженні зведеного загону відділу прикордонної сужби (тип С) прикордонної коменлатури швидкого реагування 24 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова. Вказано що за період з 01.10.2022 по 12.10.2022 рапорт начальника зведеного загону відділу прикордонної сужби (тип С) прикордонної коменлатури швидкого реагування 24 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова не надходив, відтак витяг щодо ОСОБА_1 надати не має можливості. Зауважено, що інформація щодо кількості, тривалості та днів чергування (несення служби) від начальника зведеного загону відділу прикордонної сужби (тип С) прикордонної коменлатури швидкого реагування 24 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова за період з 28.09.2022 по 12.10.2022 не надходив (а.с. 168-170 том 1).
Згідно Витягу із журналу бойових дій зведеного загону Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_2 ) інвентарний № 3915 «гриф» відносно ст. с-та ОСОБА_1 , останній виконував службові завданні 07.07.2022, 20.07.2022, 15.08.2022, 01.09.2022.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наказ Адміністрації Держприкордонслужби України від 31.03.2022 №164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168", на який посилається у позовних вимогах позивач, до спірних правовідносин не застосовується, оскільки на дату виникнення спірних правовідносин з метою реалізації Постанови №168 Адміністрація Державної прикордонної служби України видала інший наказ від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ (далі - Наказ АДПСУ), яким урегулювала порядок і умови здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час воєнного стану. Довідка військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України від 14.10.2022 № 3215 не має кількості конкретних днів безпосередньої участі у бойових діях та посилань на відомості журналів службово-бойових дій, оскільки містить виключно посиланням на загальний період, у той час, у матеріалах справи відсутні докази виконання ним заходів саме у період 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022, на підставі яких формується Довідка встановленої форми, тому у Головному центрі підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота відсутні підстави для видачі наказів про такі нарахування та виплати позивачу.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Щодо доводів відповідача 1 про пропуск строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів зазнаачє наступне.
Як вбачається з відмітки відділення поштового звязку, представник позивача, на виконання Договору про надання правової допомоги від 21.03.2023 № 01-14/27, скерував позовну заяву засобами поштового зв`язку до суду першої інстанції 27.03.2023. та така зареєстрованна судом першої інстанції 29.03.2023.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За приписами ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу Законів про Працю України (далі - КЗпП України, у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
В подальшому, Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: 
"…Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. 
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)…".
Поряд з цим, відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Так, позивач звернувся до суду першої інстанції із вимогами про нарахування та виплату додаткової винагороди за період з липня - жовтня 2022 року. Позовна заява подана в березні 2023 року.
Колегія суддів враховує правовий висновок, Верховного Суду у постанові від 25.04.2023 по справі № 380/15245/22, а саме: зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Як зазначалось вище, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Разом з тим, відповідно до п. 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
З огляду на вказане, колегія суддів відхиляє доводи відповідача 1 щодо необхідності застосування до спірних правовідносин статті 122 КАС України через пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, оскільки станом на час звернення з даним позовом позивач керувався п. 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України.
Надаючи оцінку суті спірних правовідносин, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, 573/2022 від 12.08.2022 та від 07.11.2022 № 757/2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168), пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
За приписами п. 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
З метою виконання вимог Постанови № 168 та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови КМУ від 28.02.2022 № 168" (далі - Наказ № 392-АГ).
На виконання п. 1 Наказу № 392-АГ військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі - органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до пунктів 4 та 5 Наказу № 392-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:
1) бойового наказу (бойового розпорядження);
2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання і завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця. У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.
За приписами пунктів 11 та 12 Наказу № 392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.
Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів). До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.
Колегією суддів встановлено, що з липня 2022 року до окремого розпорядження, позивач знаходився в підпорядкуванні зведеного відділу прикордонної служби (тип С) 24 прикордонного загону, в якому, як підтверджено листом від 31.03.2023 № 22/2422-23-Вих (а.с. 168 том 1) перебували у службовому відрядженні військовослужбовці Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частині НОМЕР_2 ) в 105 прикордонному загоні ДПС України.
Так, відповідачами не заперечується, що у період з серпня по жовтень 2022 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода відповідно п. 1 Постанови № 168 у розмірі до 100 000 грн пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Як підтверджено матеріалами справи, позивач виконував, серед інших військовослужбовців Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частині НОМЕР_2 ), бойові розпорядження від 02.04.2022 № 56/гриф, від 09.04.2022 № 979/окп, від 27.06.2022 № грф/25-1359-Е, від 04.07.2022 № 445/дск, бойовий наказ від 22.06.2022 № 104 грф.
Як вбачається з матеріалів справи, за період серпня 2022 року начальник зведеного відділу прикордонної служби (тип С) 24 прикордонного загону клопотав рапортом щодо виплати винагороди у розмірі 30 000 грн для старшого солдата ОСОБА_1 за період з 01.08.2022 по 31.08.2022 (а.с. 172 том 1).
Також, рапортом начальник зведеного відділу прикордонної служби (тип С) 24 прикордонного загону клопотав рапортом щодо виплати винагороди у розмірі 70 000 грн для старшого солдата ОСОБА_1 за 13 днів у період з 01.09.2022 по 30.09.2022 (а.с. 174 том 1). Також, начальник зведеного відділу прикордонної служби (тип С) 24 прикордонного загону клопотав рапортом щодо виплати винагороди у розмірі 30 000 грн для старшого солдата ОСОБА_1 за період з 01.09.2022 по 30.09.2022
За період жовтня 2022 року начальник зведеного відділу прикордонної служби (тип С) 24 прикордонного загону клопотав рапортом від 01.11.2022 щодо виплати винагороди у розмірі 30 000 грн для старшого солдата ОСОБА_1 за 13 днів з 01.10.2022 по 13.10.2022 (а.с. 89-93 том 1).
Як ваказано вище, згідно Витягу із журналу бойових дій зведеного загону Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_2 ) інвентарний № 3915 «гриф» відносно ст. с-та ОСОБА_1 , останній виконував службові завданні 07.07.2022, 20.07.2022, 15.08.2022, 01.09.2022.
Згідно довідки командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 від 14.10.2022 № 3215 (а.с. 17 том 1), старший солдат ОСОБА_1 , який проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_2 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області з 05.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 12.10.2022.
Так, дійсно, вказана довідка не містить кількості днів в які позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області, так зазначено лише період такої участі. Колегія суддів зауважує, що в рапорті про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань також зазначається кількість днів такої участі.
Крім того, у справі "Рисовський проти України", № 29979/04, рішення від 20.10.2011, пункти 70, 71, Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58).
Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74).
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).
Так, виплаті спірної допомоги передує отримання інформації про відряджених військовослужбовців про дні їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, яка подається начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у Наказі № 392-АГ.
В той же час, недотримання відповідачами вимог Наказу № 392-АГ в частині обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.
Втім, про існування бойових наказів (бойових розпоряджень), відповідачі, як вбачається з їх листів, обізнані. Водночас, доказів направлення журналу бойових дій та рапортів відповідачу 2 до 05 числа кожного місяця спірного періоду матеріали справи не містять. 
Відтак, колегія суддів не вбачає наявності бездіяльності відповідача 2 щодо позивача у даній справі.
Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі не заперечується можливість нарахування та виплатй позивачу додаткової винагороди відповідно пункту 1 Постанови № 168, але за умови надання підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про їх безпідставність. Натомість, колегія суддів, проаналізувавши вказані норми та обставини справи, дослідивши докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині, зокрема:
визнати протиправною бездіяльність 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), яка полягає у не повідомленні всупереч Наказу Адміністрації Держприкордонслужби Укра від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови КМУ від 28.02.2022 № 168" за формою, встановленою додатком 2 Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_2 ) про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022;
зобов`язати Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" додаткову винагороду у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022 з врахуванням проведених виплат за цей період.
З приводу відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.
Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 17.12.2020 у справі № 808/1849/18, від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а.
Згідно з пунктами 4, 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляйційної інстанції було надано копії:
договору про надання правової допомоги від 21.03.2023 № 01-14/27 згідно якого п. 7.1. якого розмір гонорару за надання правової допомоги обчислюється у фіксованому розмірі та становить 10 000 грн;
додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору № 01-14/27 від 21.03.2023 про надання правової допомоги від 01.06.2023;
платіжної інструкції №@PL143506 від 22.03.2023 на суму 10 000 грн, проведену банком 22.03.2023.
Щодо відшкодуання судових витрат, відповідач 2 у відзиві на позовну заяву від 15.04.2023 (вх.№ 14660/23 від 17.04.2023) вказав, на невідповідність п. 7.1. договору про надання правової допомоги від 21.03.2023 № 01-14/27 предмету такого договору. Відтак, на думку відповідача витрати на правову допомогу є необгрунтовані та непідтверджені.
Щодо відшкодуання судових витрат, відповідач 1 у відзиві на позовну заяву не зазначав.
Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Дйсно, наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц.
Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України».
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Водночас, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.
Дослідивши надані позивачем документи, враховуючи наведені норми права та приписи ч. 3 ст. 139 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку підлягає зменшенню до до 7 000 грн. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, доводи апеляційної скарги частково у знайшли своє підтвердження, а тому таку необхідно задовольнити частково.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, призвело до помилкового вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в частині.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до 105 прикордонного загону імені Князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерала-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), яка полягає у не повідомленні всупереч Наказу Адміністрації Держприкордонслужби Укра від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови КМУ від 28.02.2022 № 168" за формою, встановленою додатком 2 Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_2 ) про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022;
Зобов`язати Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" додаткову винагороду у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022 з врахуванням проведених виплат за цей період.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого (Військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, понесені в суді першої інстанції в сумі 7 000 грн (сім тисяч гривень).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    А.Б. Парінов