ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року	Львів	Справа № 461/1813/23 пров. № А/857/8203/23	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Гудима Л.Я., Пліша М.А.
при секретарі судового засідання:                Василюк В.Б.

за участю представника відповідача:            Бартків І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  громадянина Республіки Азербайджану ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 25.04.2023 року (ухвала прийнята у м. Львові судом у складі головуючого судді Стрельбицького В.В., повний текст ухвали складено 01.05.2023) у справі за позовом Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області, в особі представника Горбаня Олександра Володимировича звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Республіки Азербайджану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України,-
ВСТАНОВИЛА:

20 березня 2023 року Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області, в особі представника Горбаня Олександра Володимировича звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Республіки Азербайджану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України.
Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 25.04.2023 року позовну заяву Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, в особі представника Горбаня Олександра Володимировича до громадянина Республіки Азербайджану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України – залишено без розгляду.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала винесена  з порушенням норм процесуального права та є незаконною, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою справу направити для продовження розгляду.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що 15.03.2023 року працівниками Головного управління ДМС України у Львівській області був виявлений та затриманий громадянин Республіки Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.
Працівниками Головного управління 06.05.2022 було винесено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства де відповідач мав покинути територію України до 04.06.2022. 
Дане рішення відповідач не виконав та територію України у встановлений строк не покинув.
Згідно положень ст.  254,  255,  256 КУпАП, 15.03.2023 відносно громадянина Республіки Азербайджану ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1  ст. 203 КУпАП, яким встановлено, що громадянин Республіки Азербайджану ОСОБА_1 перевищив дозволений строк перебування на території України більше 90 днів протягом 180 днів, чим порушив п. 2 Порядку продовження строку перебування та проживання або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого  постановою КМУ № 150 від 15.02.2012.
Вважаючи, що відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності на території України та проживав без дозволів на право перебування на території держави, до органів та підрозділів міграційної служби із заявою і документами необхідними для вирішення питання про продовження строку перебування або про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, своїми діями грубо порушив вимоги ст. ст.  9,  16,  23,  26 Закону №3773, представник позивача просить суд позов задовольнити.
Частиною 1  ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 2  ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Відтак, тримісячний строк для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України встановлені  ст. 288 КАС України.
Згідно частини 1  ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав уважати, що іноземець або особа без громадянства ухилитиметься від виконання такого рішення.
Підстави, які дають позивачу право на пред`явлення зазначених позовних вимог виникають після невиконання іноземцем у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення з України.
Апеляційним судом встановлено, що працівниками ГУ ДМС України у Львівській області 06 травня 2022 року було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким зобов`язано відповідача залишити територію України у термін до 04.06.2022, проте відповідач вказане рішення добровільно не виконав.
Відтак, підстави, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення вимог про примусове видворення за межі території України, та з якими пов`язується початок перебігу тримісячного строку звернення позивача до суду з даним позовом, настали після невиконання відповідачем рішення про примусове повернення від 06.05.2022, тобто з 05.06.2022 (на наступний день після закінчення граничного строку, встановленого рішенням про примусове повернення для залишення відповідачем території України).
З позовом про примусове видворення відповідача Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області звернулось лише 20.03.2023, тобто з пропуском встановленого  Кодексом адміністративного судочинства України  тримісячного строку для звернення суб`єкта владних повноважень до суду.
Відповідно до частини 6  ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду, позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, які беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені  КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених  КАС України.
Згідно п. 8 ч. 3  ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом.
Процесуальні строки по суті є механізмом який визначає дії суду та учасників процесу задля дотримання розумних строків розгляду справи судом.
У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011р. №17-рп/2011 передбачено, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Разом з тим, позивачем до матеріалів справи не додано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду. 
Згідно матеріалів справи, позивачу було відомо місце проживання відповідача, зокрема у рішенні про примусове повернення громадянина Республіки Азербайджану ОСОБА_1 від 06.05.2022 адресою проживання останнього зазначено  АДРЕСА_1 , що відповідає адресі проживання відповідача вказаній позивачем у позовній заяві. 
Даних та доказів про відсутність відповідача за даною адресою суду не надано. 
Відтак, з моменту винесення рішення про примусове повернення до моменту звернення позивача з цим позовом, відповідач не змінював місце проживання, а відтак вищевказана позиція представника позивача є необґрунтованою.
Відповідно до п. 8 ч. 1  ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Згідно ч. 3  ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Апеляційний суд звертає увагу, що хоч і містяться формальні ознаки порушення відповідачем міграційного законодавства, однак видворення може відбутися виключно за встановленою законом процедурою.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

          Апеляційну скаргу громадянина Республіки Азербайджану ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 25.04.2023 року про залишення позовної заяви без розгляду суду у справі №461/1813/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	М. А. Пліш 	
Повне судове рішення складено 02.08.2023