ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023 року                                                    м. Дніпро         Справа №  904/5046/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чередка А.Є. (доповідач)      
суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.
при секретарі судового засідання: Ліпинському М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Удалова Сергія Сергійовича 

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Бажанова Ю.А.) від 19.05.2023р. у справі № 904/5046/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасбудальп", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 
до Удалова Сергія Сергійовича , м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 
про стягнення 2 102 534,92 грн, -                                                                     
                                                         ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2023р. у справі № 904/5046/22:
- заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасбудальп" про забезпечення позову задоволено частково;
- накладено арешт на 1/3 частки в спільній частковій власності житлового будинку з господарюючими будівлями та спорудами  загальною площею 53,9 м2, адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10114669948236 та на 1/3 частку у спільній частковій власності земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4923681700:04:000:0077, площею 9,1293 га адреса: с/рада Дмитро-Білівська, Казанківський район, Миколаївська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1011526048236, що належить Удалову Сергію Сергійовичу ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах суми 2 102 534,92 грн.  (два мільйона сто дві тисячі п`ятсот тридцять чотири гривні 92 коп.);
- в решті вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасбудальп" про забезпечення позову відмовлено.    
Не погодившись з вказаною ухвалою господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду звернувся  Удалов Сергій Сергійович із апеляційною скаргою, в якій посилаючись порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2023р. у справі № 904/5046/22.                  
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує, що позивачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено обставин, які-б були підставами для вжиття заходів до забезпечення позову, виходячи з вимог ст. 136 ГПК України, а саме вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після подання позову до суду, оскільки відповідачем відчужувалося майно до збільшення позивачем розміру позовних вимог. 
Також, апелянт зазначає, що в нього відсутня заборгованість за укладеним з позивачем договором, а позивачем не доведено дійсної вартості майна, на яке судом першої інстанції накладений арешт. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.06.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Удалова Сергія Сергійовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2023р. у справі № 904/5046/22, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 01.08.2023р. 
У судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу та просив її задовольнити. 
Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, посилаючись при цьому на доведення ним здійснення відповідачем відчуження належного йому майна після відкриття провадження у даній справі. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги апелянта, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2022р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривбасбудальп" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Удалова Сергія Сергійовича 629 650,00 грн передоплати за договором на виконання робіт № 01/03 від 01.03.2020, 4 398,92 грн 3% річних, 5 186,00 грн. інфляційних втрат та судові витрати.
07.04.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасбудальп" до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача Удалова Сергія Сергійовича передоплату за договором на виконання робіт № 01/03 від 01.03.2020 в сумі 2 072 950,00 грн. за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року; суму 3% річних 4 398,92 грн., інфляційні збитки - 25 186,00 грн., а також понесені позивач судові витрати: 31 538,02 грн.  судовий збір; 10 000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу.
10.04.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривбасбудальп"   подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просив прийняти заяву до розгляду; задовольнити заяву про забезпечення позову; накласти арешт на автомобіль марки "HYUNDAI TUCSON JN81BP", 2017 року випуску, об`єм двигуна - 1591 см. куб. дата реєстрації - 22 серпня 2018 рік (відповідач володіє даним транспортним засобом на підставі договору укладеному у СГ № 6468/18/000023 від 23.08.2018 та акту огляду № 6468/18/000104; заборонити реєстраторам прав на рухоме майно, в тому числі сервісним центрам Міністерства внутрішніх справ України, нотаріусам, державним і приватним виконавцям, проводити будь-які реєстраційні дії щодо автомобіля марки "HYUNDAI TUCSON JN81BP", 2017 року випуску, об`єм двигуна - 1591 см. куб. дата реєстрації - 22 серпня 2018 рік (відповідач володіє даним транспортним засобом на підставі договору укладеному у СГ № 6468/18/000023 від 23.08.2018 та акту огляду № 6468/18/000104: накласти арешт на Житловий будинок з господарчими будівлями, загальною площею 40,3 кв. м., адреса АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 556064212110.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2023 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасбудальп" про забезпечення позову відмовлено.
17.05.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривбасбудальп" подано до господарського суду заяву про забезпечення позову, у якій позивач просив прийняти заяву до розгляду; задовольнити заяву про забезпечення позову; накласти арешт на 1/3 частку в спільній частковій власності, що належить відповідачу житлового будинку з господарюючими будівлями та спорудами загальною площею 53,9 м2, адреса: АДРЕСА_1 , загальною площею 40,3 м2, адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10114669948236; накласти арешт на 1/3 частку у спільній частковій власності, що належить відповідачу земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4923681700:04:000:0077, площею 9,1293 га адреса: с/рада Дмитро-Білівська, Казанківський район, Миколаївська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1011526048236.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що після отримання ухвали господарського суду від 12.04.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 904/5046/22 на адресу адвоката позивача надійшли заперечення від представника відповідача про забезпечення позову, до яких були додані копія договору купівлі-продажу транспортного засобу від 07.02.2023, за умовами якого автомобіль відчужений на користь ОСОБА_2 ; копія договору дарування від 16.02.2023, за умовами якого відповідач відчужує на користь ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_2 . 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2023р. у справі № 904/5046/22 накладено арешт на 1/3 частки в спільній частковій власності житлового будинку з господарюючими будівлями та спорудами загальною площею 53,9 м2, адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10114669948236 та на 1/3 частку у спільній частковій власності земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4923681700:04:000:0077, площею 9,1293 га адреса: с/рада Дмитро-Білівська, Казанківський район, Миколаївська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1011526048236, що належить Удалову Сергію Сергійовичу ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах суми 2 102 534,92 грн.  (два мільйона сто дві тисячі п`ятсот тридцять чотири гривні 92 коп.).
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2023 року про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини (пункти 1, 2, 4, 10 ч. 1 ст. 137 ГПК України).
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4  ст. 137 ГПК України).
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; можливості ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та без його підтвердження доказами не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Так, згідно зі статями  73,  74,  77,  79 Господарського процесуального кодексу України,  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду, неможливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у випадку невжиття заходів забезпечення позову.
Системний аналіз положень частини 1 статті  136  і  137 Господарського процесуального кодексу України  також дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7  статті 137 Господарського процесуального кодексу України).
Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими  Господарським процесуальним кодексом України  та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
Слід також зазначити, що відповідно до частини першої  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, Європейський сул з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, що б відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту, та відновлення порушеного права. При чому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Як вбачається з наданих у справу доказів, після відкриття провадження у справі № 904/5046/22 (03.01.2023) відповідач припинив підприємницьку діяльність (06.02.2023), вчиняє дії щодо відчуження належного йому майна, що підтверджується копією договору купівлі-продажу транспортного засобу від 07.02.2023, за умовами якого автомобіль відчужений на користь ОСОБА_2 ; копією договору дарування від 16.02.2023, за умовами якого відповідач відчужив на користь ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_2 . 
Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна Удалову Сергію Сергійовичу належать спільної часткової власності 1/3 частки в спільній частковій власності житлового будинку з господарюючими будівлями та спорудами  загальною площею 53,9 м2, адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10114669948236; 1/3 частки у спільній частковій власності на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4923681700:04:000:0077, площею 9,1293 га адреса: с/рада Дмитро-Білівська, Казанківський район, Миколаївська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1011526048236.
Виходячи з вищенаведеного, а також того, що між сторонами існує спір щодо стягнення з відповідача 2 102 534,92 грн., а виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у відповідача, присудженої до стягнення суми заборгованості чи майна, за рахунок якого можливо погасити цю заборгованість, яке відповідач почав відчужувати після відкриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про обгрунтованість, співмірність та адекватність такого способу забезпечення позову, як  накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно в межах суми позову.
При цьому, колегія суддів враховує, що Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 дійшов висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування, зокрема,  ст. 137 Господарського процесуального кодексу України  про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №   904/1478/19, від 16.12.2019 у справі №  904/3459/19 та від 28.05.2021 у справі №   10/5026/290/2011(925/1502/20).
Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.
При цьому обраний вид забезпечення  позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.
Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів  є додатковою гарантією  для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.
Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів, боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника. 
Подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду  від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.
Колегія суддів також враховує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову у зв`язку з поданням відповідної заяви на будь-якій стадії розгляду справи, обґрунтованість позову не досліджується, так як питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги апелянта безпідставними, а оскаржувану ухвалу такою, що відповідає чинному законодавству, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2023р. у справі № 904/5046/22 відсутні.
Враховуючи, що судом апеляційної інстанції не здійснюється розгляд справи по суті спору, розподіл судових витрат пов`язаних зі сплатою апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги має бути здійснений судом першої інстанції у відповідності до ст. 129 ГПК України за наслідками вирішення спору. 
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 275-284, 287, 328 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Удалова Сергія Сергійовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2023р. у справі № 904/5046/22 - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2023р. у справі № 904/5046/22 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 02.08.2023 року.

Головуючий суддя                                                                                   А.Є. Чередко  

Суддя                                                                                                           Л.А. Коваль

Суддя                                                                                                           В.Ф. Мороз