ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2023 року          м.Дніпро         Справа №  1/904/302/2013
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді:  Верхогляд Т.А. (доповідач)                   
суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,
секретар судового засідання Зелецький Р.Р.
представники сторін:
від скаржника: Васюта К.С., довіреність № ДП24701/22-0525  від 29.12.2022 р.,  адвокат;
представник відповідача  в судове засідання не з`явився
розглянувши  апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської  області від 02.05.2023 року  у справі №1/904/302/2013 (суддя Рудь І.А.)
за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк", м. Дніпро 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астіо", м. Дніпро 
про стягнення 23 363,47 грн, - 

ВСТАНОВИВ:

          До господарського суду Дніпропетровської області звернулося Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астіо" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астіо" заборгованості  у розмірі 23 363 грн. 47 коп., з яких: 23 318 грн. 12 коп. - заборгованість по сплаті кредиту, 45 грн. 35 коп. - заборгованість по сплаті відсотків, за кредитною угодою №4 від 09.02.1999 року в редакції додаткових угод до неї.
          Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2013 року позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астіо" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 23   318 грн. 12 коп. заборгованості по сплаті кредиту, 45   грн. 35 коп. заборгованості по сплаті відсотків, 1   720 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору.
          На виконання зазначеного рішення господарським судом 05.04.2013 року видано наказ.
           14.04.2023 року Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2013 року по справі № 1/904/302/2013 та видачу дублікату наказу від  05.04.2013 року.
          Ухвалою господарського суду Дніпропетровської  області від 02.05.2023 року  у справі №1/904/302/2013 у задоволенні заяви від 12.04.2023 року Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про поновлення строку для пред`явлення до виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2013 року та видачу дублікату наказу по справі № 1/904/302/2013 відмовлено.
          Ухвала місцевого господарського суду мотивована недоведеністю та відсутністю належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску заявником строку для пред`явлення наказу до виконання.
          Не погодившись з ухвалою суду, Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося з апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської  області від 02.05.2023 року  у справі №1/904/302/2013 та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України".
          Апеляційна скарга обгрунтована тим, що скаржником доведено факт перебування наказу господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2013 року по справі № 1/904/302/2013  на виконанні в органі державної виконавчої служби, доведено відсутність доказів направлення органом виконання стягувану постанови про повернення виконавчого документа; оскільки стягувач не отримував виконавчий документ, то і не міг звернутися до виконавчої служби для передання виконавчого документа на виконання; факт пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого листа по причині його не отримання є поважною причиною для поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.
          Скаржник зазначає, що Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" не мало можливості забезпечити дотримання процесуальних строків з об`єктивних причин, що не залежали від нього, з огляду на не видачу виконавчого документа органами виконання рішень; суд підтверджує факт, що за інформацію, яка носить публічний характер, відсутня інформація стосовно боржника і з урахуванням, що навіть при направлені запитів відповіді до судового засіданні не надійдуть, суд створив передумову для однієї із причин відмови у задоволені заяви, а не сприяв справедливому і повному розгляду справи.
          Вказує, що у судовій справі 1/904/302/2013, у якій вирішувалося питання стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астіо" на користь Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" заборгованості за кредитним договором, встановлено наявність договірних відносин і факт існування на той період даної юридичної особи; апелянт не відповідає за ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та не може пояснити відсутність у даному реєстрі інформації відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Астіо"; оскільки тільки суд уповноважений на витребування інформації і саме суд піддавав сумніву наявну інформацію відносно боржника, то саме задоволенням заяви про витребування доказів, яку було подано разом з поясненнями на виконання ухвали суду, призвело б до отримання інформації, а не стало би однією із причин відмови у задоволені заяви.
          Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями  від 22.05.2023 року для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Верхогляд Т.А. (доповідач), судді – Вечірко І.О.,                  Паруснікова Ю.Б.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.06.2023 року апеляційну скаргу   залишено без руху, надано час для усунення недоліку скарги.
           29.06.2023 року  апелянт  усунув недоліки апеляційної скарги та надав  доказ  сплати судового збору у розмірі  2 684,00 грн.
          За розпорядженням керівника апарату суду від 06.07.2023 року, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, відповідно до пункту 2.4.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 року зі змінами, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи №1/904/302/2013 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Верхогляд Т.А. (доповідач), судді Парусніков Ю.Б., Іванов О.Г.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.07.2023 року зазначеною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської  області від 02.05.2023 року  у справі №1/904/302/2013; розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 18.09.2023 року на 11:10 год. 
          Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.
                   В судовому засіданні 18.09.2023 року був присутній представник апелянта, який  надав пояснення по суті апеляційної скарги.
         Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
          Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника апелянта, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:
          З матеріалів справи вбачається, що в обгрунтування заяви про поновлення строку для пред`явлення до виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2013 року по справі № 1/904/302/2013 та видачу дублікату наказу від  05.04.2013 року Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" посилалось на те, що він, як стягувач, своєчасно звернувся до органів виконавчої служби із заявою про примусове виконання наказу від 05.04.2013 року у справі № 1/904/302/2013. Про те, що постановою державного виконавця від 11.08.2016 року зазначений наказ  було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", дізнався лише з відповіді Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16.02.2023 року № 44885/18.
          Вказана відповідь була надана на запит Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 10.02.2023 року  про  місцезнаходження виконавчого документа та стан виконавчого провадження.            
          Заявник зазначав, що той факт, що за період з 11.08.2016  року по 29.03.2023 року наказ від 05.04.2013 року по даній справі на адресу позивача не надходив, підтверджується довідкою позивача від 30.03.2023 року № 0500180/10137-23. 
          Таким чином, заявник стверджував, що наказ було втрачено при пересилці, строк пред`явлення спірного наказу до виконання сплив 16.08.2019 року.
          Заявником також було подано суду першої інстанції клопотання про витребування доказів від 01.05.2023  року № б/н, відповідно до якого Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" просило суд:
- витребувати  у  Головного  управління  ДПС  у  Дніпропетровській  області відомості відносно реєстрації/ліквідації Товариства з обмеженою відповідальністю "Астіо" (код ЄДРПОУ 21878066);
- витребувати  у  відділі  державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради  інформацію стосовно реєстрації/ліквідації Товариства з обмеженою відповідальністю "Астіо" (код ЄДРПОУ 21878066).
          В обґрунтування клопотання заявник зазначав, що оскільки ухвала суду від 17.04.2023 року надійшла на адресу заявника 18.04.2023 року, а судове засідання призначено на 02.05.2023 року, то з врахуванням ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", якою визначено, що звернення розглядаються та вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження,  для найскорішого отримання запитуваної судом інформації виникла необхідність просити суд витребувати запитувану інформацію від органів, які нею володіють по причині; що у разі направлення запитів стягувачем, відповідь з врахуванням терміну на поштову доставку не встигне надійти до заявника до судового засідання.
          Колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що відмова суду в задоволені вказаного вище клопотання про витребування доказів призвела до помилкового прийняття рішення суду по поданій ним заяві від 14.04.2023 року.
          Між тим, суд апеляційної інстанції не вбачає взаємозв`язку між відмовою суду у витребуванні  інформації стосовно реєстрації/ліквідації Товариства з обмеженою відповідальністю "Астіо" (код ЄДРПОУ 21878066) та вирішенням по суті поданої стягувачем заяви. Скаржник не обґрунтував, яким чином відомості ЄДР щодо боржника впливають на вирішення судом питання поважності причин пропуску стягувачем строку на пред`явлення наказу суду  до виконання.
          При цьому колегія суддів звертає увагу на правильність висновків суду про недоведеність Акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" поважності причин пропуску ним строку на пред`явлення наказу суду  до виконання.
          Ці доводи апелянтом  під час апеляційного перегляду справи не спростовано.
          Встановлено, що на виконання рішення суду по даній справі від 21.03.2013 року  господарським судом 05.04.2013 року видано наказ.
          Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
          Згідно ч.2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
          Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі – Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
          У рішенні Європейського суду з прав людини від 12.03.2009 року у справі "Матківська проти України" (заява № 38683/04) зазначено, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.
          Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
          Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній із сторін.
          За таких обставин виконання судового рішення є важливою стадією судового процесу у контексті забезпечення міжнародних демократичних стандартів щодо дотримання закріпленого у статті 8 Конституції України принципу верховенства права.
          Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
          Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
          Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ч.2 ст.12 Закону № 1404-VIII).
          Згідно з п.1 ч.4 ст.12 цього Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.
          У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч.5 ст.12 Закону № 1404-VIII).
          Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
          Згідно наданої заявнику відповіді Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16.02.2023 року (т.1 а.с.19) вбачається, що наказ господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2013 року по справі № 1/904/302/2013 знаходився на примусовому виконанні та 11.08.2016 року на підставі постанови державного виконавця виконавчий документ був повернутий стягувачу відповідно до п. 2 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII.
          Отже, строк пред`явлення наказу до примусового виконання почав свій новий відлік зі строком пред`явлення до 12.08.2019 року включно.
          Господарський суд вірно зазначив, що на час звернення Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про надання інформації від 10.02.2023 року № б/н та на час звернення заявника до суду з цією заявою – 14.04.2023 року, строк пред`явлення ним наказу до виконання сплив. 
          Відповідно до ч.6 ст.12 Закону № 1404-VIII стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
          Згідно з ч.1 ст.329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
          За змістом пункту 19.4 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
          Отже, обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання. Можливість його поновлення не виключається за наявності поважних для того причин.
          Зазначений висновок відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 21.08.2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (пп. 35, 47).
          Водночас, поважною причиною визнається така обставина, яка є об`єктивно непереборною та пов`язаною з дійсними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
          Зазначений висновок відповідає правовій позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.12.2019 року у справі № 904/10099/13.
          Питання щодо поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання (у розумінні ч.1 ст.329 Господарського процесуального кодексу України), тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від стягувача підстав унеможливили або істотно утруднювали своєчасне пред`явлення наказу до виконання, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. При цьому визначальним при оцінці поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання є встановлення моменту, з якого стягувач мав реальну можливість пред`явити відповідний наказ до виконання.
          Вказана правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.05.2018 року у справі № 917/1431/14.
          Колегія суддів поділяє висновок оскаржуваної ухвали, що надані стягувачем докази в обґрунтування причин пропуску ним строку для пред`явлення наказу до виконання, є непереконливими і відсутні підстави для поновлення такого строку.
          Як вбачається з довідок,  наданих органом виконавчої служби у відповідь на запит стягувача від 10.02.2023 року № б/н (лист від 16.02.2023 року № 44885/18), виконавче провадження № 49862141 з виконання наказу суду відкрито постановою державного виконавця від 20.01.2016 року .
          За ч.1 ст. 19 Закону № 1404-VIII сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, в якій відповідно до статті 8 цього Закону здійснюється реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій.
          Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.8 ст.19 Закону № 1404-VIII).
          За змістом ч.1 ст. 8 Закону № 1404-VIII сторони виконавчого провадження мають вільний та безоплатний доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження, якою ним забезпечується надання інформації про виконавче провадження.
          Отже, з моменту направлення стягувачем спірного наказу до виконавчої служби для примусового виконання та відкриття виконавчого провадження № 49862141 стягувач мав можливість в будь-який час отримувати інформацію про стан виконавчого провадження, в тому числі ознайомлюватися з усіма документами виконавчого провадження та діями,  вчиненими державним виконавцем в його межах.
          Поважність пропуску строку пред`явлення наказу до виконання пов`язується заявником лише з однією обставиною, а саме необізнаністю його про повернення державним виконавцем виконавчого документа стягувачу.
          Як вказано вище, у поданій заяві заявник стверджує про те, що про постанову державного виконавця від 11.08.2016 року про повернення наказу суду він дізнався з відповіді Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16.02.2023 року № 44885/18, наданої на запит стягувача від 10.02.2023 року № б/н, тобто поза межами пред`явлення наказу до виконання.
          При цьому, апелянт вказував, що банк постійно звертався до органів виконавчої служби для отримання інформації стосовно виконання зазначеного виконавчого документу, однак ці запити не збереглися у стягувача по причині збройної агресії російської федерації  проти України і постійних обстрілів громадської інфраструктури м. Дніпра.
          Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно оцінив  доводи Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" і обґрунтовано визнав їх безпідставними, оскільки будь-яких доказів таких звернень до органу примусового виконання заявник не надав суду. Його посилання на те, що ці документи (докази звернення) втрачені у звязку з військовою агресією Росії проти України слід критично оцінювати з огляду на відсутність активних бойових дій за місцезнаходженням заявника, окупації міста Дніпро тощо. Тому, посилання апелянта на ці причини неможливості збереження його доказів колегія суддів відхиляє.
          Апелянт не спростував доводи оскаржуваної ухвали про те, що після пред`явлення наказу до виконання та відкриття виконавчого провадження (20.01.2016 року) та до зазначеної в заяві дати отримання від виконавчої служби інформації на запит стягувача від 10.02.2023 року про повернення наказу суду (27.02.2023 року) стягувач понад шість років не вчиняв жодних дій для з`ясування стану виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду. 
          Колегія суддів зауважує, що обов`язок доведення обставин, на які посилається Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", передбачено ст.ст.73,74 Господарського процесуального кодексу України.  
          Згідно ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
          В силу приписів ст.ст.76-78 Господарського процесуального кодексу України докази мають бути належними, допустимими та достовірними.
          Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу на підставі тих доказів, які наявні у справі на момент прийняття судом оскаржуваної ухвали.
          Отже, виходячи із встановлених обставин справи, суд доходить висновку про недоведеність заявником поважності причин пропуску строку пред`явлення до примусового виконання наказу господарського суду від 05.04.2013 року у даній справі, у зв`язку із чим у задоволенні заяви  Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в  частині поновлення строку для пред`явлення до виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2013 року по справі № 1/904/302/2013 суд першої інстанції обгрунтовано відмовив. 
          Враховуючи відсутність належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання і, як наслідок, відсутність підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, суд вірно відмовив і у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"  в частині вимог щодо видачі дубліката наказу у даній справі.
          Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та спростовуються викладеними вище висновками суду апеляційної інстанції.
          У зв`язку з викладеним відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
          Відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
          Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської  області від 02.05.2023 року  у справі №1/904/302/2013 залишити без задоволення.
          Ухвалу господарського суду Дніпропетровської  області від 02.05.2023 року  у справі №1/904/302/2013 залишити без змін.
          Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

          Постанова складена у повному обсязі 20.09.2023 року.

          Головуючий суддя                                                           Т.А. Верхогляд   

          Суддя                                                                                  О.Г. Іванов

          Суддя                                                                                   Ю.Б. Парусніков