Ухвала
 
15 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 369/4223/21
провадження № 61-12012ск23 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 13 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2020 року в частині стягнення аліментів на утримання дітей, стягнувши з ОСОБА_1 на користь               ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн до досягнення дітьми повноліття.
 
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 31 травня 2014 року між ним та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві видано свідоцтво, актовий запис № 595. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 серпня 2020 року шлюб між ними розірваний. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь   ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 9 000,00 грн до досягнення дітьми повноліття, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку. Він зареєстрований як фізична особа-підприємець, видом діяльності якого є електромонтажні роботи, монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування. На даний час він не має доходу від здійснення підприємницької діяльності, що підтверджується його звітністю до фіскальної служби, що ускладнює виконання ним рішення суду в частині стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 9 000,00 грн щомісячно. Позивач зазначав, що даний розмір аліментів для нього є дуже великим, адже його матеріальне становище суттєво погіршилось, однак він не відмовляється від утримання своїх дітей, а лише просить зменшити розмір стягуваних аліментів.
 
Києво-Святошинський районний суд Київської області рішенням від 18 жовтня 2022 року позов задовольнив. Зменшив розмір аліментів ОСОБА_1 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначених рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2020 року. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4 000,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів проводити з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття.
 
Київський апеляційний суд постановою від 13 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2022 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат. 
 
11 серпня 2023 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 13 липня             2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року - 2 684,00 грн.
 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в позовах про зменшення або збільшення платежів або видач визначається сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі або видачі, але не більше, ніж за один рік.
 
Предметом позову у цій справі є зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 9 000,00 грн до 4 000,00 грн, що станом на 01 січня                   2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 = 268 400,00 грн).
 
Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.
 
Доводи заявника не свідчать про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди із висновками суду апеляційної інстанції щодо оцінки доказів, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що апеляційним судом не враховано правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, як на підставу касаційного оскарження судового рішення у цій справі, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України. 
 
Зазначення у постанові Київського апеляційного суду від 13 липня 2023 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду                    від 13 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                                     А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                           Є. В. Коротенко
            
                                                                                                                      М. Ю. Тітов