ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5655/23 Справа № 212/5056/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І.Б. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді                Агєєва О.В.,
суддів:        Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/5056/20 за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Чайкіна І.Б., - 

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулося в суд із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення. Мотивуючи свою заяву тим, що позивач є постачальником  теплової енергії за адресою проживання та реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідачка ОСОБА_1 не здійснює оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 травня 2015 року по 01 червня 2020 року у розмірі 59388 грн. 42 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати заборгованості просить стягнути з нього суму індексу інфляції у розмірі 6897, 55грн., 3% річних у розмірі 3421,45 грн., а також відшкодувати судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2102 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року позовні вимоги було задоволено - стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з листопада 2017 року по травень 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 41030,81 гривень, сума індексу інфляції у розмірі 1251,85 гривень, 3% річних у розмірі 1430,64 гривень, а всього 43 13 грн. 30 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просила рішення суду скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування скарги зазначає, що наданий розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки він не містить інформацію передбачену нормами вищезазначених актів що регулюють відносини між споживачем та теплопостачальником. Фактичне користування житлово-комунальних послуг входить до предмету доказування, однак АТ «Криворізька теплоцентраль» не надано чітке обґрунтування кожної суми та кожного значення використованого в розрахунках пред`явлених до стягнення суми заборгованості помісячно. Крім того, довідка за підписом особи, повноваження якої не підтверджені, не може свідчити про наявність чи відсутність заборгованості. Зазначає, що відповідно до Методики розмір суми до сплати розраховується пропорційно відношенню площі кожної окремої квартири та площі будинку. У тому числі споживачі, які встановили індивідуальні системи опалення, оплачують послуги централізованого опалення місць загального користування. Всі співвласники житлового будинку повинні брати участь у витратах на його утримання пропорційно своїй частці у будинку. При цьому в будинку відповідачки встановлені засоби обліку теплової енергії та є велика кількість споживачів, які встановили автономне опалення. Виконавець комунальних послуг зобов`язаний без додаткової оплати надавати в установленому порядку необхідну інформацію про ціни та тарифи, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію. Розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки він не містить інформацію, передбачену нормами Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої за опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна у позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи. 

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишенню без змін з наступних підстав.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власницею та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією її паспорту та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.01.2008 року.
Щодо даної квартири відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги централізованого опалення АТ «Криворізька теплоцентраль» на ім`я відповідача.
Згідно актів, наданих позивачем, за 2015-2020 роки АТ «Криворізька теплоцентраль» у будинок за адресою: АДРЕСА_1 подавався теплоносій з 22.10.2015 по 07.04.2016, з 26.10.2016 по 27.03.2017, з 29.10.2017 по 04.04.2018, з 13.11.2018 по 08.04.2019, з 12.10.2019 по 15.04.2020.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01 травня 2015 року по 01 червня 2020 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 за послуги з опалення та гарячого водопостачання, заборгованість станом на 01.06.2020 року складає 59388,42 гривень (а.с.7).
Через канцелярію суду позивачем було надано розрахунок заборгованості за період з листопада 2017 року по травень 2020 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 за послуги з опалення та гарячого водопостачання, заборгованість станом на 01.05.2020 року складає 41030 грн. 81 коп.
Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем та її представником не надано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, відповідачем не було виконано обов`язок щодо сплати заборгованості за послуги теплопостачання, тому вона підлягає стягненню у межах строку позовної давності, про застосування якої було заявлено останнім.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Положеннями частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частини третьої  споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.
Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

З матеріалів справи вбачається, та не спростовується сторонами, що відповідач не вносив плату за надані комунальні послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Водночас доводи апеляційної скарги зводяться до непрозорого нарахування плати за надані послуги, та відповідач стверджує, що розрахунок заборгованості необґрунтований, а нарахування відбувалось всупереч встановленим вимогам закону.
Однак апеляційний суд відхиляє зазначені доводи та зауважує, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.
Частиною 1статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку, не зазначено свого контррозрахунку, також відсутні дані щодо його звернення до позивача з вимогою здійснити перерахунок чи звірку заборгованості чи надати відомості щодо здійснення нарахування як споживачу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії, пунктом 31 яких визначено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Формули розрахунку вартості послуги та їх складові, в тому числі такі як тривалість опалювального періоду, у цих Правилах відсутні.
Крім цього, відповідно до ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.13 Закону України «Про теплопостачання» встановлення тарифів на теплову енергію належить до повноважень органів місцевого самоврядування.
З урахуванням принципу більшої вірогідності, апеляційний суд зазначає, що відповідачем не доведено, що позивач здійснював нарахування позивачу плати за послугу з постачання теплової енергії з порушенням вимог закону.
Щодо тверджень відповідача, що в будинку є велика кількість споживачів, які встановили автономне опалення, що впливає на вартість послуг опалення місць загального користування, то зазначене ґрунтується на припущеннях та не підтверджено належним чином.
Водночас вбачається, що надані позивачем розрахунки заборгованості підписані уповноваженими особами позивача та завірені печаткою підприємства.

Отже, суд першої інстанції, встановивши, на підставі поданих позивачем належних і допустимих доказів, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача заборгованості за теплопостачання. Розмір заборгованості підтверджено відповідними розрахунками, відповідачем не спростовано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає  принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00,  § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. 

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2021 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: