ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року	  м. Одеса	Справа № 916/1375/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.          

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників сторін у справі:
Від ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» - адвокат Клачок Б.О.
Від ДП «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» - адвокат Ільченко К.Р. 
Від ТОВ «Еліксир Україна» - адвокат Михайлова Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 про забезпечення позову, суддя суду першої інстанції Петренко Н.Д., м. Одеса, повний текст ухвали складено та підписано 14.06.2023
по справі №916/1375/23
за позовом:  Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» 
до відповідача:  Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» 
за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
1. Фонду державного майна України 
2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліксир Україна»
про  визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови від договору/ одностороннього розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.
Господарським судом Одеської області розглядається справа № 916/1375/23 за позовом ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» до ДП «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:   Фонду державного майна України, ТОВ «ЕЛІКСИР УКРАЇНА» визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» від Договору про надання послуг № 28Д від 24.01.2023 року, укладеного з ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ», що вчинений державним підприємством «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» відповідно до листа №256/01/03-23 від 13.03.2023 року.
12.06.2023 на адресу Господарського суду Одеської області надійшла заява позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» про забезпечення позову /вх. № 2-830/23/ у справі № 916/1375/23, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони ДП «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» та будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на перешкоджання ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» щодо доступу до майна ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» та/або клієнтів останнього з метою оброблення (в тому числі, однак не виключно: завантаження/вивантаження), яке перебуває у критому складі літ. “Г” портового пункту Кілія за адресою: м. Кілія, вул. Портова, 4 (загальна площа 1040 кв. м, корисна площа - 960 кв. м, інв. номер 767) - до розгляду даної справи по суті.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ»  про забезпечення позову /вх. № 2-830/23 від 12.06.2023 року/ у справі № 916/1375/23 – задоволено; вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони Державному підприємству «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» та будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на перешкоджання ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» щодо доступу до майна ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» та/або клієнтів останнього з метою оброблення (в тому числі, однак не виключно: завантаження/вивантаження), яке перебуває у критому складі літ. “Г” портового пункту Кілія за адресою: м. Кілія, вул. Портова, 4 (загальна площа 1040 кв. м, корисна площа - 960 кв. м, інв. номер 767) - до розгляду справи по суті.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку у разі невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії, направлені на перешкоджання доступу позивачу до майна може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду. 
Крім того, суд першої інстанції послався на те, що до вирішення спору по суті невжиття заявлених заходів забезпечення позову може призвести до значних збитків позивача по справі, у зв`язку із чим виникнуть нові судові спори за зверненням позивача щодо відшкодування завданих збитків. 
Суд першої інстанції також зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову – це негайні, проте тимчасові  заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачам. Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті.

Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 про забезпечення позову по справі №916/1375/23.
Відповідач вказав, що позивач зловживаючи своїми правами порушував умови договору №28Д від 24.01.2023, що стало підставою для його розірвання. У порядку п. 8.3. Договору, вказаний договір є розірваним з 27.03.2023.
Відповідач також послався на те, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.09.2021 у справі №947/24629/21 задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області та накладено арешт на склад загальною площею 925,6 кв.м., літерований літерою «Г», розташований за адресою: місто Кілія, вулиця Портова, 4 (стара назва вул. Желєзнякова, 4), що належить Міністерству інфраструктури України, код ЄДРПОУ 37472062, перебуває на балансі ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ», шляхом заборони користування ним будь-яким третім особам, окрім ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» та з передачею зазначеного складу на відповідальне зберігання балансоутримувачу - ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ». 
Проте, службові та довірені особи ТОВ «Давос-Агро», ТОВ «Зерновий термінал Кілія», а також інші фірми групи компаній, які контролюються одним і тим же бенефіціаром, продовжують незаконне користування арештованим складом, шляхом зривання замків і інших незаконних дій, спрямованих на отримання доступу та експлуатації складу. У зв`язку з чим в середині складу накопичується зерно невідомого походження, кількість якого змінюється.
На думку апелянта, задовольняючи забезпечення позову, судом першої інстанції фактично легалізовано незаконні дії ТОВ «ЗТК», а саме безпідставне використання державного майна невстановленими особами всупереч ухвали про накладення арешту в кримінальному провадженні.
Апелянт вказав, що фактично забезпечення виходить за межі договору №28д від 24.01.2023 та не розкриває змісту щодо майна ТОВ «ЗТК», адже не є зрозумілим, як таке майно могло потрапити до складу за літ. Г без будь-якого належного погодження Заявок та за наявності арешту, та чи дійсно це майно ТОВ «ЗТК», якщо правовстановлюючі документи відсутні.
Апелянт також вказав, що  судом не зобов`язано надати до суду банківську гарантію або розмістити на депозитному рахунку суду кошти для зустрічного забезпечення позову.
Керуючись викладеним вище, позивач просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 про забезпечення позову по справі №916/1375/23 повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Короткий зміст відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» на апеляційну скаргу.
24.07.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» надійшов відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 про забезпечення позову по справі №916/1375/23.
Позивач вказує, що заявою про забезпечення позову від фактично просить зберегти правове положення між сторонами, що існувало до ймовірного порушення, щодо якої було заявлено позов у справі. Адже, у випадку задоволення позову, односторонній правочин про розірвання договору буде визнаний судом недійсним з моменту його вчинення і не буде означати, що весь час судового розгляду Позивач міг отримувати послугу від Відповідача з розміщення вантажів в критому складі ДП «МТП Усть-Дунайськ) у портовому пункті Кілія за адресою м. Кілія, вул. Портова. 4.
Позивач зазначив, що обмеження доступу до спірного майна шляхом односторонньої відмови відповідача від Договору №28д під 24.01.2023 призвело до порушення прав портового оператора ТОВ «ЗТК» за договором, укладеним між позивачем та відповідачем про надання послуг, а також позбавило можливості здійснювати свою господарську діяльність як портового оператора.
Позивач вважає безпідставним посиланням апелянта на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09.09.2021 у справі №947/24629/21, оскільки спірний договір був укладений вже після винесення даної ухвали та наявність даної ухвали не перешкоджало відповідачу укласти договір №28д від 24.01.2023.
Позивач зазначив, що 09.06.2023 починаючи з 2:50 годин, невідомі озброєні особи у кількості 8 чоловік, здійснили блокування критого складу у портовому пункті Кілія за адресою м. Кілія, вул. Портова, 4, (загальна площа 1040 кв. м, корисна площа - 960 кв. м, інвент. номер 767), в якому перебуває майно ТОВ «ЗТК». Після чого, з 11:00 до 11:30, 09.06.2023 працівники ДП «МТП «Усть-Дунайськ» здійснили зміну замків на воротах складу літ. «Г» та фактично заблокували доступ до вантажів ТОВ «ЗТК». 
Позивач зазначив, що зважаючи на такі незаконні дії працівників ДП «МТП Усть-Дунайськ», у дату 10.06.2023 ТОВ «ЗТК» не змогло приступити до транспортного оброблення вантажів та завантажити вже задекларований вантаж на судно MV «Haskal», яке перебуває у критому складі літ. «Г», портового пункту «Усть-Дунайськ» за адресою м. Кілія, вул. Портова, 4, (загальна площа 1040 кв. м, корисна площа - 960 кв. м, інвент. номер 767), оскільки ДП «МТП «Усть-Дунайськ» вчинило незаконне блокування складу.
Позивач доходить до висновку, що враховуючи факт відсутності доступу до майна, яке перебуває у складі, є всі реальні підстави вважати, що ДП «МТП «Усть-Дунайськ» самовільно та/або з залученням третіх осіб вчинять дії зі звільнення складу літ. "Г" від вантажу, який належить ТОВ «Зерновий термінал Кілія", та/або передадуть склад літ. "Г" у користування разом з вантажем іншій особі, що унеможливить виконання позивачем своїх зобов`язань портового оператора перед клієнтами та завдасть додаткових збитків, що в свою чергу унеможливить ефективний захист порушених прав ТОВ «ЗТК.
Позивач також вказав, що встановлення саме запропонованого заходу забезпечення позову відповідає предмету заявленого позову, та водночас не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, позаяк буде спрямовано виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті позовних вимог.
Керуючись викладеним вище, позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» та залишити без змін ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 про забезпечення позову по справі №916/1375/23.

Короткий зміст пояснень ТОВ «Еліксир Україна» на апеляційну скаргу.
26.07.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліксир Україна» надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 про забезпечення позову по справі №916/1375/23.
Третя особа послалася на те, що задовольняючи забезпечення позову, судом першої інстанції фактично легалізовано незаконні дії ТОВ «ЗТК», а саме безпідставне використання державного майна невстановленими особами всупереч ухвали про накладення арешту в кримінальному провадженні.
Окрім того, третя особа зазначила, що фактично забезпечення виходить за межі договору №28д від 24.01.2023 та не розкриває змісту щодо майна ТОВ «ЗТК», адже не є зрозумілим, як таке майно могло потрапити до складу за літ. Г без будь-якого належного погодження Заявок та за наявності арешту, та чи дійсно це майно ТОВ «ЗТК», якщо правовстановлюючі документи відсутні.
Керуючись даними обставинами, третя особа просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 у справі №916/1375/23 повністю та ухвалити нове рішення, якою відмовити у повному обсязі у задоволенні заяви про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія»

Рух справи у суді першої інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/1375/23 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді – Таран С.В., Поліщук Л.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.06.2023.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 916/1375/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 про забезпечення позову по справі №916/1375/23 до надходження матеріалів оскарження ухвали на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 про забезпечення позову по справі №916/1375/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 про забезпечення позову по справі №916/1375/23; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 24.07.2023; призначено справу № 916/1375/23 до розгляду у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на 03 серпня 2023 року о 11:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
03.08.2023 у судовому засіданні прийняли участь представники ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» - адвокат Клачок Б.О., ДП «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» - адвокат Ільченко К.Р., ТОВ «Еліксир Україна» - адвокат Михайлова Ю.О.
Представник Фонду державного майна України у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.06.2023, якою призначено справу № 916/1375/23 до розгляду на 03 серпня 2023 року о 11:30, була отримана ФДМ України – 03.07.2023.
Окрім того, у наданому до суду відзиві на апеляційну скаргу, ФДМ України клопотало здійснити розгляд справи за відсутності представника.
Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 03.08.2023, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 про забезпечення позову по справі №916/1375/23, до суду не повідомлялося.
Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 про забезпечення позову по справі №916/1375/23, не дивлячись на відсутність представника третьої особи, повідомленої про судове засідання належним чином. Відсутність третьої особи у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.

31.07.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив Фонду державного майна України на апеляційну скаргу Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 про забезпечення позову по справі №916/1375/23. 
Колегія суддів ухвалою у протокольній формі залишила даний відзив без розгляду з огляду на наступне.
Даний відзив до суду було направлено до суду електронною поштою 31.07.2023.
В той же час, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.06.2023 встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 24.07.2023.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Строк на подання відзиву був встановлений судом, тому він не може бути поновленим, а може бути виключно продовженим, однак відповідно клопотання про продовження такого строку від третьої особи не надходило.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Тому відзив Фонду державного майна України на апеляційну скаргу Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 про забезпечення позову по справі №916/1375/23 підлягає залишення без розгляду, за винятком повідомлення про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

03.08.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» надійшли письмові пояснення по справі.
Колегія суддів ухвалою у протокольній формі залишила дані пояснення без розгляду з огляду на наступне.
Дані пояснення до суду було направлено до суду електронною поштою 03.08.2023.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 ГПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
Колегія суддів приймає до уваги, до дані пояснення містять за змістом доповнення до доводів та аргументів, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Строк на подання доповнень до апеляційної скарги встановлений законом, однак відповідного клопотання про поновлення такого строку від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Тому пояснення Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» підлягають залишення без розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом.
05.04.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 1429/23/ до державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» від Договору про надання послуг № 28Д від 24.01.2023, укладеного з ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ», що вчинений державним підприємством «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» відповідно до листа №256/01/03-23 від 13.03.2023.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він не вчиняв жодних дій, спрямованих на порушення умов договору, не уникав оплати наданих послуг, не завдавав відповідачу матеріальних збитків/ шкоди.
Позивач зауважив, що він є власником певного рухомого майна, що розташоване на території портового пункту Кілія, який входить до складу ДП «МТП Усть-Дунайськ» та в якому виконуються всі види вантажно-розвантажувальних робіт. Обмеження доступу до даного рухомого майна шляхом односторонньої відмови відповідача від Договору № 28Д від 24.01.2023 призведе до порушення прав портового оператора ТОВ «Зерновий термінал Кілія» за договором про забезпечення доступу портового оператора до причалу, а також за договором, укладеним між позивачем та відповідачем про надання послуг, який, власне, односторонньо розірвано, а також позбавить позивача можливості здійснювати свою господарську діяльність як портового оператора.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1375/23; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
12.06.2023 на адресу Господарського суду Одеської області надійшла заява позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» про забезпечення позову /вх. № 2-830/23/ у справі № 916/1375/23, в якій позивач просив вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони ДП «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» та будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на перешкоджання ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» щодо доступу до майна ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» та/або клієнтів останнього з метою оброблення (в тому числі, однак не виключно: завантаження/вивантаження), яке перебуває у критому складі літ. «Г» портового пункту Кілія за адресою: м. Кілія, вул. Портова, 4 (загальна площа 1040 кв. м, корисна площа - 960 кв. м, інв. номер 767) - до розгляду даної справи по суті.
Заявник вказує, що фактично спір у даній справі стосується безпосередньо фактичної можливості ТОВ «ЗТК» користуватись важливим об`єктом інфраструктури, без використання якого товариство не зможе здійснювати свою господарську діяльність як портовий оператор. 
В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що на складі літ. «Г» станом на дату звернення з заявою перебуває зерновий вантаж, що належить на праві власності клієнтам позивача, для подальшого перегруження на судно.
Заявник вказує, що 09.06.2023 невідомі озброєні особи здійснили блокування критого складу у портовому пункті Кілія за адресою: м. Кілія, вул. Портова, 4, в якому перебуває майно позивача. 
Враховуючи факт незаконного одностороннього розірвання Договору № 28Д, правомірність якого наразі є предметом даного провадження, у позивача виникають реальні підстави вважати, що працівники порту самовільно та/або з залученням третіх осіб вчинять звільнення складу літ. “Г” від вантажу, який належить клієнтам ТОВ «Зерновий термінал Кілія», та/або передадуть склад літ. “Г” у користування разом з вантажем іншій особі, що унеможливить виконання нами взятих на себе зобов`язань Портового оператора та завдадуть збитків товариству. 
Позивач зауважує, що у випадку задоволення позовної заяви в даному провадженні подальше виконання рішення суду, а отже і поновлення порушеного права ТОВ «Зерновий термінал Кілія» буде значно ускладнено, враховуючи можливе використання складу іншою особою, а також враховуючи можливе порушення права власності на вантаж клієнтів, який перебуває на складі, оскільки  позивачу доведеться звертатись до суду з новими позовами щоб поновити відповідні порушені права вже на підставі наявного рішення суду, чого можна уникнути шляхом застосування інституту забезпечення позову в даному проваджені.
Позивач вважає, що станом на даний час існує достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Позивач наголошує, що встановлення саме такого заходу забезпечення позову відповідатиме предмету заявленого позову, та водночас не зумовить фактичного вирішення спору по суті, позаяк буде спрямовано виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті позовних вимог.
Позивач підкреслює, що до того часу, поки не буде розглянута дана справа, існують ризики вчинення відповідачем та/або іншою особою дій на порушення прав позивача, зокрема: передання в користування складу літ. “Г” іншій особі, зокрема з вантажем, та або вчинення незаконних дій з вантажем позивача, враховуючи той факт, що станом на сьогодні доступ до даного майна заблоковано. 
При цьому позивач зауважує, що припинення користування TOB «ЗТК» складом літ. “Г” та недовиконання своїх зобов`язань перед контрагентами щодо вивантаження вантажів, які зберігається у складі, призведе до припинення його господарської діяльності як портового оператора на території Морського торговельного порту “Усть-Дунайськ”, що є прямим порушенням добросовісної конкуренції, передбаченої ч. 3 ст. 18 Закону України «Про морські порти України».

Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову. (Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі № 905/491/19).
Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
В силу приписів ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;
6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;
7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача
Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі №   916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі №   904/1417/19.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Колегія суддів зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.
Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
Водночас, для встановлення наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.
Разом з цим, при дослідженні наявності або відсутності підстав для забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).
Оскільки в даному випадку позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, постановах Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 915/1912/19, від 11.02.2021 у справі № 915/1185/20).
Позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. 
Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову, являються предмет і підстава. 
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. 
Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.
Колегія суддів зазначає, що предметом укладеного між сторонами договору про надання послуг №28Д від 24.01.2023 є надання «Виконавцем» (ДП «МТП УСТЬ-ДУНАЙСЬК» «Замовнику» (ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ») послуг з розміщення вантажів в критому складі Виконавця у портовому пункті Кілія за адресою м. Кілія., вул. Портова, 4, (загальна площа 1040 кв.м., корисна площа – 960 кв.м., інвентарний номер 767), в порядку та на умовах, встановлених цим Договором.
Відповідно до п. 8.3. Договору, якщо інше прямо не передбачено цим Договором, цей Договір може бути достроково розірваний шляхом повідомлення стороною ініціатором не менше чим за 14 днів, але в частині розрахунків Договір діє до повного розрахунку сторонами.
Листом №256/01/03-23 від 13.03.2023 ДП «МТП УСТЬ-ДУНАЙСЬК» повідомило ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ», що на підставі п. 8.3. укладеного між сторонами договору, вимушений розірвати Договір про надання послуг №28Д від 24.01.2023 з 27.03.2023.
Отже, наразі укладений між сторонами договір про надання послуг №28Д від 24.01.2023 є розірваним в односторонньому порядку з боку відповідача. 
Втім, позивач з правочином про односторонню відмову від договору не погодився та звернувся із позовом до суду про визнання недійсним правочину, вчиненого відповідачем щодо односторонньої відмови від договору про надання послуг №28Д від 24.01.2023, укладеного між сторонами, викладеного у листі №256/01/03-23 від 13.03.2023, що й є предметом даного спору. 
Як на підставу позову ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» зазначає про безпідставну та необґрунтовану односторонню відмову позивача від укладеного між сторонами договору, без наявності на то жодних об`єктивних причин, оскільки з боку позивача не було допущено будь-яких порушень умов договору, навпаки, як стверджує позивач, він належним чином виконував умови укладеного між сторонами договору та не допускав будь-яких порушень.
Разом з цим, судом першої інстанції вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони ДП «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» та будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на перешкоджання ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» щодо доступу до майна ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» та/або клієнтів останнього з метою оброблення (в тому числі, однак не виключно: завантаження/вивантаження), яке перебуває у критому складі літ. «Г» портового пункту Кілія за адресою: м. Кілія, вул. Портова, 4 (загальна площа 1040 кв. м, корисна площа - 960 кв. м, інв. номер 767) - до розгляду даної справи по суті.
Колегія суддів вважає, що такі заходи забезпечення позову фактично зводяться до вирішення справи по суті та задоволення заявлених позовних вимог, оскільки, не дивлячись на односторонню відмову відповідача від договору, яка наразі оскаржується позивачем та відсутність рішення по суті, яким би такі вимоги було задоволено, судом першої інстанції фактично було вжито заходи забезпечення позову, які є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.
Тотожність даних заходів вбачається в тому, що під видом заборони вчиняти дії, направлені на перешкоджання ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» щодо доступу до майна ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ» та/або клієнтів останнього з метою оброблення (в тому числі, однак не виключно: завантаження/вивантаження), яке перебуває у критому складі літ. «Г» портового пункту Кілія, фактично надають право позивачу та його «клієнтам», тобто не визначеному колу осіб, доступ до об`єкту портової інфраструктури, а саме до складу літ. «Г» портового пункту Кілія, з метою оброблення (в тому числі, однак не виключно: завантаження/вивантаження) майна, що належить позивачу чи його клієнтам. 
Тобто даними заходами забезпечення позову суд першої інстанції надав право позивачу безперешкодно використовувати  критий склад літ. «Г» портового пункту Кілія, в тому числі шляхом зберігання там власного майна та майна третіх осіб, завантаження та вивантаження такого майна, отже вжиті судом першої інстанції заходи фактично надають позивачеві безперешкодний доступ до використання об`єктів портової інфраструктури, балансоутримувачем яких є ДП «МТП УСТЬ-ДУНАЙСЬК», задля забезпечення власних потреб та ведення власної господарської діяльності.
Як вбачається з наданих позивачем товарно-транспортних накладних, ним вживалися дії по накопиченню нового майна на складі літ. «Г» портового пункту Кілія у червні 2023 року, тобто вже після розірвання договору, яке відбулося 27.03.2023. Таким чином, позивач здійснює дії по накопиченню нового товару на складі, а не вживає дії щодо звільнення даного складу чи хоча б не збільшення кількості майна, яке знаходилося на складі літ. «Г» портового пункту Кілія станом на дату розірвання договору про надання послуг №28Д від 24.012023.
При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги те, що за умовами укладеного між сторонами вищевказаного договору, передбачено надання відповідачем послуг на платній основі.
Отже, судом фактично надано позивачеві можливість безоплатного використання майна, яке не належить позивачеві та балансоутримувачем якого є ДП «МТП УСТЬ-ДУНАЙСЬК», та не взято до уваги наявність або відсутність збитків, які можуть бути завдані відповідачеві у зв`язку з таким безоплатним використанням позивачем його майна. 
До того ж суд апеляційної інстанції зазначає, що у даному випадку спір виник з договірних відносин двох сторін, а саме позивача та відповідача, однак, судом першої інстанції вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти певні дії, тобто заборона стосується невизначеного кола осіб, які не є ані сторонами за договором, ані учасниками даного спору. 
В той же час, заходами забезпечення позову доступ до критого складу у портовому пункті Кілія за адресою: м. Кілія, вул. Портова, 4, надано теж невстановленому колу осіб, а саме «клієнтам» позивача, які мають право, зокрема, здійснювати  оброблення (в тому числі, однак не виключно: завантаження/вивантаження) майна, яке знаходиться на даному складі.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на те, що спір у даній справі стосується безпосередньо фактичної можливості ТОВ «ЗТК» користуватись важливим об`єктом інфраструктури, без використання якого товариство не зможе здійснювати свою господарську діяльність як портовий оператор, адже за умовами договору про надання послуг №28Д від 24.01.2023 не йдеться мова про надання позивачу можливості здійснювати діяльність портового оператора, цей договір не встановлює обов`язок відповідача забезпечити здійснення позивачем діяльності портового оператора.
Також не приймається до уваги посилання позивача на те, що припинення користування TOB «ЗТК» складом літ. “Г” та недовиконання своїх зобов`язань перед контрагентами щодо вивантаження вантажів, які зберігаються у складі, призведе до припинення його господарської діяльності як портового оператора на території Морського торговельного порту «Усть-Дунайськ».
Відповідно ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
У даному випадку, ТОВ «ЗТК» здійснює підприємницьку діяльність як портовий оператор, та відповідно має здійснювати таку діяльність на власний ризик. 
Як вже було вказано вище, предметом укладеного між сторонами договору №28Д від 24.01.2023 є надання «Виконавцем» (ДП «МТП УСТЬ-ДУНАЙСЬК» «Замовнику» (ТОВ «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ») послуг з розміщення вантажів в критому складі Виконавця у портовому пункті Кілія за адресою м. Кілія., вул. Портова, 4, (загальна площа 1040 кв.м., корисна площа – 960 кв.м., інвентарний номер 767), в порядку та на умовах, встановлених цим Договором.
Втім, судом першої інстанції вжито заходи забезпечення позову, які не узгоджуються із предметом укладеного між сторонами договору, оскільки за його умовами позивачеві та невизначеному колу його «клієнтів» фактично було надано право використання об`єкта портової інфраструктури, балансоутримувачем якого є ДП «МТП УСТЬ-ДУНАЙСЬК», а саме критого складу за літ. «Г» у портовому пункті Кілія за адресою м. Кілія., вул. Портова, 4.
Отже, вказуючи про те, що заходи забезпечення позову вживаються відповідно до умов Договору про надання послуг №28Д від 24.01.2023 року, місцевий господарський суд не взяв до уваги умови даного договору, зокрема його предмет, який не узгоджується із вжитими судом заходами забезпечення позову та виходить за його межі.
Слід також звернути увагу на доводи відповідача про те, що згідно з наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури №306 від 25.04.2023 визначено, що ДП “МТП УСТЬ-ДУНАЙСЬК” є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, відповідно, є стратегічним державним підприємством, діяльність якого направлена на підтримання економіки та обороноздатності України.
До того ж, власником майна, що перебуває на праві господарського відання у ДП «МТП УСТЬ-ДУНАЙСЬК», є Фонд державного майна України.
А тому, вживаючи заходи забезпечення позову, які не узгоджуються з предметом укладеного між сторонами договору, який наразі є розірваним, суд першої інстанції фактично надав позивачеві право безперешкодного доступу до державного майна, балансоутримувачем якого є ДП «МТП УСТЬ-ДУНАЙСЬК», за відсутності договірних відносин між сторонами, а також за відсутності погодження власника майна в особі Фонду державного майна України. 
Разом з цим, колегія суддів залишає поза увагою твердження позивача про   наявність з боку відповідача перешкод у здійснені позивачем своєї господарської діяльності, зокрема, шляхом блокування майна та здійснення демонтажу замків, що за твердженням позивача, підтверджується фото та відео фіксацією, відповідним зверненням до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення, актами огляду території, з огляду на наступне.
Як вже було вказано вище, майно за адресою м. Кілія, вул. Портова, 4 є державним майном, яке перебуває на праві господарського відання  у ДП «МТП УСТЬ-ДУНАЙСЬК».
Наразі договір, за умовами якого позивачеві було надано право використання об`єктів портової інфраструктури, балансоутримувачем яких є ДП «МТП УСТЬ-ДУНАЙСЬК», є розірваним. 
При цьому, позовних вимог про усунення перешкод у користуванні, надані безперешкодного доступу до такого майна, тощо позивачем заявлено не було, останнім оскаржується лише односторонній правочин про розірвання укладеного між сторонами договору про надання послуг №28Д від 24.01.2023. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є необґрунтованими, вжиті без урахування предмету та підстав даного позову, умов укладеного між сторонами договору, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про   відмову у задоволенні заяви ТОВ “ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ” про забезпечення позову.

Висновки суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У даному випадку судом першої інстанції не було з`ясовано обставини, що мають значення для справи, наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, крім того судом першої інстанції було порушено норми процесуального права у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 269-271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ УСТЬ-ДУНАЙСЬК» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 про забезпечення позову по справі №916/1375/23 – задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.06.2023 про забезпечення позову по справі №916/1375/23 – скасувати.
Прийняти нове рішення.
Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИЙ ТЕРМІНАЛ КІЛІЯ»  про забезпечення позову /вх. № 2-830/23 від 12.06.2023/ у справі №916/1375/23.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 08.08.2023.

Головуючий                      К.В. Богатир

Судді:                      Л.В. Поліщук

                      С.В. Таран