ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" серпня 2023 р.       м. Львів                Справа №907/885/20
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючий суддя                                                                       І.Б. Малех
Судді                                                                                          В.М. Гриців
                                                                                          Н.М.Кравчук
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Фізичної особи  підприємця Кучирки Романа Миколайовича, б/н від 11.04.2023 (вх. № ЗАГС 01-05/1152/23, 01-05/1163/23 від 13.04.2023)
на рішення  Господарського суду Закарпатської області від 15 лютого 2023 року (суддя Пригара Л.І., повний текст рішення складено та підписано 15.03.2023 м. Ужгород)
у справі № 907/885/20
за позовом:  Акціонерного товариства  «Оператор газорозподільної системи  «Закарпатгаз», м. Ужгород Закарпатської області
до відповідача:  Фізичної особи-підприємця Кучирки Романа Миколайовича, м. Чоп Закарпатської області
про  стягнення 21298,88 грн вартості перерахованого обсягу природного газу (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог),
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2020 року Акціонерне товариство  «Оператор газорозподільної системи  «Закарпатгаз» звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кучирки Романа Миколайовича про  стягнення 22448,82 грн вартості перерахованого обсягу природного газу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з розподілу природного газу на підставі вимог статей  12  та  40 Закону України «Про ринок природного газу», кодексу ГРС та  постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498  (зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1384/27829), якою затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі - договір), даний договір є публічним.
20.02.2020 працівниками АТ  «Оператор газорозподільної системи  «Закарпатгаз»  на об`єкті відповідача, що знаходиться за адресою: м. Чоп, вул. Молодіжна, 4, виявлено порушення на ринку природного газу, яке передбачене та кваліфікується Кодексом ГРМ, як пропущення строку періодичної повірки ЗВТ, з вини споживача, що не є побутовим (підпункт 4 пункту 2 глави 2 Розділу ХІ Кодексу ГРМ).
Як стверджує позивач, вказане порушення, у відповідності до положень глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ, зафіксовано актом про порушення №32 від 20.02.2020, який підписаний уповноваженим представником відповідача без будь-яких зауважень.
Покликаючись на положення глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ, позивач зазначає, що вищенаведений акт про порушення 06.10.2020 розглянуто та задоволено комісією АТ  Оператор газорозподільної системи  Закарпатгаз  із розгляду актів про порушення; оператором ГРМ перераховано об`єм спожитого газу за номінальною потужністю газового обладнання з 13.01.2020 (дата початку прострочення періодичної повірки) до 11.03.2020 (день встановлення та опломбування справного й повіреного ЗВТ).
Як зазначає позивач у позовній заяві, перерахований до сплати об`єм природного газу становить 3878,26 куб.м., а його вартість, яку відповідач повинен був компенсувати оператору ГРМ  АТ  «Оператор газорозподільної системи  «Закарпатгаз»  становить 22  448,82 грн.
На підставі положень пункту 12 глави 5 Розділу 11 Кодексу ГРМ, зазначену вартість донарахованого об`єму природного газу пред`явлено до сплати відповідачу окремим платіжним рахунком, шляхом надіслання такого рекомендованим поштовим відправленням разом із вимогою від 16.10.2020, яка отримана відповідачем 20.11.2020, однак, останнім не задоволена, що слугувало підставою для звернення  позивача до суду з позовом про стягнення вищевказаної суми у примусовому порядку.
В подальшому, позивач подав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначає, що перерахований до сплати об`єм природного газу становить 3680,02 куб.м. (з врахуванням номінальної потужності газового обладнання 2,73 куб.м., згідно з технічною характеристикою газового обладнання), а його вартість, яку відповідач повинен компенсувати позивачу становить 21298,88 грн.
Відповідачем, у відзиві заперечено позовні вимоги з тих підстав, що позивачем порушено вимоги Кодексу ГРМ та положення договору в частині нерозміщення на вебсайті позивача повідомлення про дату та час демонтажу ЗВТ на повірку лічильника. Щодо акту про порушення №30 від 18.02.2020, відповідач вважає його не дійсним через відсутність підпису уповноваженого представника відповідача (Марина Ю.І.) та складення його у присутності Ситарської В.В., яка не наділена будь-якими повноваженнями, щодо представництва відповідача у відносинах із третіми особами.
Крім того, акт про порушення №32 від 20.02.2020 не містить дати і орієнтовного часу проведення засідання комісії, на якому такий акт буде розглядатися, що позбавляє право відповідача на участь та надання відповідних пояснень із приводу складеного акту про порушення, оскільки лист із запрошенням відповідача взяти участь у засіданні комісії був направлений на адресу відповідача 29.09.2020. Разом з тим, даний акт розглянуто понад 6 місяців, що є прямим порушенням положень пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ.
Щодо розрахунку відповідач зазначив, що такий проведений невірно, так як позивачем за основу взято графік роботи 24 год/добу, однак, у відповідача відсутній дозвіл на роботу в нічний час, і з об`єктивних економічних причин та міркувань безпеки газові прилади вимикаються в нічний час та діє графік роботи приміщення.
Також відповідач не згідний з тим, що у платіжному доручені на оплату вищезазначених коштів зазначено «відшкодування збитків», однак, позивач жодним чином не обґрунтував понесення ним вказаних збитків; більше того,  Кодексом  ГРМ не передбачено стягнення зі споживача збитків за наслідками прострочення планової повірки ЗВТ.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 15.02.2023 у справі № 907/885/20 позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 21298,88 грн вартості перерахованого обсягу природного газу та 2102,00 грн судового збору.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано доводи позивача на які останній покликався, як на підставу своїх доводів, оскільки, при складанні працівниками позивача акту про порушення було дотримано загальні форми складання таких актів, разом з тим, відповідач не оскаржував у встановленому законом порядку дії та такий акт позивача, в той час, як  приписами Кодексу ГРМ, споживач має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення, відмовитися від його підписання, а також оскаржити об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу в результаті задоволення акта про порушення в судовому порядку. Разом з тим, акт про порушення №32 від 20.02.2020 підписаний відповідачем  ФОП Кучиркою Р.М.  без будь-яких зауважень та заперечень, що дає підстави для висновку про фактичну згоду останнього з відомостями, наведеними в означеному акті.
Щодо покликань відповідача, що розгляд акта №32 від 20.02.2020 про порушення було розглянуто понад 6 місяців, що є порушенням пункту 8 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, суд зазначив, що акт про порушення був складений до внесення змін до пункту 8 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, відтак, на спірні правовідносини такі покликання не поширюються.
Суд оцінив критично доводи відповідача про те, що позивачем при розрахунку необлікованого об`єму природного газу невірно застосовано показник кількості годин роботи газоспоживчого обладнання на об`єкті споживача за адресою: м. Чоп, вул. Молодіжна, 4, оскільки робочий режим ГСО тривалістю 24 години на добу зазначений самим же відповідачем у Додатку № 4 до Типового договору розподілу природного газу, який додається до Заяви-приєднання №0942751FQZDP016 від 01.01.2016. Будь-яких доказів, які би вказували на своєчасне повідомлення ФОП Кучиркою Р.М. оператора ГРМ про зміну режиму роботи ГСО, що належить до персоніфікованих даних, які містяться в заяві-приєднанні, відповідачем суду не надано.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням апелянт – Фізична особа-підприємець Кучирка Роман Миколайович, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.02.2023 у справі № 907/885/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
1)          місцевим господарським судом всупереч доводам відповідача не взято до уваги відсутність в акті про порушення інформації про дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися акт про порушення, що позбавило відповідача можливості бути присутній на засіданні комісії з розгляду актів про порушення;
2)          також невірно взято розрахунок позивача для визначення об`ємів та вартості природного газу 24 – год., так як у ФОП Кучирки P.M. відсутній дозвіл на роботу у нічний час і з об`єктивних причин та з міркувань безпеки прилади вимикаються у нічний час;
3)          судом проігноровано неправомірність того, що метою стягнення компенсації вартості необілкованого (донарахованого) об`єму природного газу AT «Закарпатгаз» направило на адресу ФОП Кучирка Р.М вимогу від 16.10 2020 № 11675, додавши до неї рахунок на оплату відшкодування збитків на суму 22448,82 грн, що є порушення норм Кодексу ГРМ;
4)          позивачем жодним чином не обґрунтовано понесення збитків, більше того Кодексом ГРМ не передбачено стягнення зі споживача збитків за наслідками прострочення планової повірки.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує доводи з тих підстав, що суд першої інстанції дослідив всі подані сторонами докази, зокрема акт про порушення та дотримання процедури та форми його складання, натомість відповідачем не спростовано такі доводи позивача, а підписання акта про порушення відповідачем без будь-яких зауважень чи застережень підтверджують правомірність дій позивача. Також позивач у відзиві зазначив, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні спростовано всі доводи відповідача, а в апеляційній скарзі останній покликається на ті самі підстави повторно.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи між суддями від 13.04.2023 справу № 907/885/20 передано колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Малех І.Б., суддів Гриців В.М. та Кравчук Н.М.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2023 року (головуючий суддя Малех І.Б., судді Гриців В.М., Кравчук Н.М.) апелянту поновлено строк на оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи  підприємця Кучирки Романа Миколайовича, б/н від 11.04.2023 (вх. № ЗАГС 01-05/1152/23, 01-05/1163/23 від 13.04.2023) на рішення  Господарського суду Закарпатської області від 15 лютого 2023 року у справі № 907/885/20 та даною ухвалою суду ухвалено розглядати апеляційну скаргу без виклику учасників справи.
Відповідно до ч.10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 статті 8 ГПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ціна позову у справі № 907/885/20 є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з урахуванням цієї обставини та предмету спору вказана справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Сторони повідомлені про розгляд справи в порядку письмового провадження ухвалою суду від 18.05.2023, яка надіслана на поштову адресу сторін, відомості яких містяться в матеріалах справи. 
Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на апеляційну скаргу, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку рішення Господарського суду Закарпатської області у справі № 907/885/20 від 15.02.2023 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, 01.01.2016 відповідачем підписано Заяву-приєднання №0942751FQZDP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), внаслідок чого Акціонерним товариством  «Оператор газорозподільної системи  «Закарпатгаз»  (оператором ГРМ, позивачем у справі) та Фізичною особою  підприємцем Кучирка Романом Миколайовичем (споживачем, відповідачем у справі) укладено договір розподілу природного газу №0942751FQZDP016 від 01.01.2016 (далі  договір).
З вищенаведеного слідує, що між позивачем та відповідачем, як непобутовим споживачем виникли правовідносини з розподілу природного газу.
Дані правовідносини регулюються Законом України  «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим  постановою НКРЕП №2494 від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1379/27824,  постановою НКРЕП №2498 від 30.09.2015  «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі  НКРЕКП), відповідно до Закону України  «Про ринок природного газу», постановою від 30.09.2015 №2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем (надалі  Кодекс ГРМ), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.
Пункт 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначає, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.
За приписами статті 40 Закону України  «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.
На підставі пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого  постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2498  (далі  Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
На виконання вимог ст. 40 Закону України  «Про ринок природного газу»,  постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498  (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі  Договір) який є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. договору).
З пункту 1.2. договору вбачається, що умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України  «Про ринок природного газу»  і Кодексу газорозподільних систем.
Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей  633,  634,  641,  642 Цивільного кодексу України  на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу  (п. 1.3. договору).
За умовами договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1. договору).
Пунктом 7.4. договору встановлені обов`язки споживача, зокрема: - здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором; - своєчасно повідомляти оператора ГРМ про всі зміни щодо персоніфікованих даних в заяві-приєднанні та/або позаштатної роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу);  - забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов`язків щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, зокрема для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу; виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання тощо;  - забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та акта розмежування балансової належності й експлуатаційної відповідальності сторін; - дотримуватись інших вимог цього договору та Кодексу газорозподільних систем; - на вимогу Оператора ГРМ у десятиденний строк сплатити Операторові ГРМ компенсацію за порушення, які передбачені пунктом 3 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.
Згідно підп. 8 п. 7.1. договору, оператор ГРМ зобов`язується, зокрема, здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.
За змістом пункту 8.1. договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України.
Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 18 Закону України  «Про ринок природного газу», приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу.
За положеннями пунктів 1, 5 глави 6 розділу X Кодексу ГРМ, власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ). Технічне обслуговування елементів комерційного ВОГ, зокрема повірки та ремонту ЗВТ, проводить власник цього комерційного ВОГ або суб`єкти господарювання, що здійснюють його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, згідно з експлуатаційними документами в спеціалізованих сервісних центрах. Засоби вимірювальної техніки, які є складовими комерційного ВОГ, підлягають періодичній повірці відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням вимог глав 7 та 8 цього розділу.
У главі 7 розділу X Кодексу ГРМ встановлений порядок періодичної повірки ЗВТ по об`єктах споживачів, що не є побутовими, відповідно до якого власники ЗВТ, що є елементами комерційних ВОГ, зобов`язані забезпечити належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та організацію проведення їх періодичної повірки. Здійснення періодичної повірки ЗВТ забезпечується власником ЗВТ за власний рахунок.
Для належної організації періодичної повірки власних ЗВТ, що входять до складу комерційного ВОГ, споживач повинен: 1) завчасно (до дати прострочення періодичної повірки) направити оператору ГРМ письмове повідомлення (зразок якого оператор ГРМ має опублікувати на своєму вебсайті) про дату та час демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці установки) та необхідність забезпечення представником оператора ГРМ розпломбування ЗВТ. Звернення має бути направлене не пізніше десяти робочих днів до запланованої дати; 2) забезпечити на дату демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці встановлення) доступ представникам оператора ГРМ до ЗВТ для його розпломбування та складання відповідного акта розпломбування; 3) у разі якщо повірка ЗВТ буде здійснюватися не на місці його встановлення, забезпечити за власний рахунок демонтаж/монтаж ЗВТ, його транспортування та державну повірку. Про дату і час встановлення повіреного ЗВТ споживач завчасно має письмово повідомити оператора ГРМ та забезпечити присутність представника оператора ГРМ під час монтажу повіреного ЗВТ.
За приписами пункту 8 глави 7 розділу Х Кодексу ГРМ, у разі пропущення терміну періодичної повірки ЗВТ з вини споживача (незабезпечення належної організації повірки власних ЗВТ або недопуск до ЗВТ представників Оператора ГРМ) обсяг спожитого природного газу через комерційний ВОГ, елементом якого є ЗВТ з пропущеним терміном повірки, розраховується відповідно до вимог розділу ХІ  цього Кодексу.
Пунктом 41 Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №374 від 04.06.2015, лічильники газу та пристрої перетворення об`єму (використовуються для проведення розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ) віднесено до категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають обов`язковій повірці, та на які поширюється сфера дії Закону України  Про метрологію та метрологічну діяльність.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України  Про метрологію та метрологічну діяльність, повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.
Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону України  Про метрологію та метрологічну діяльність  встановлено, що періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).
За приписами ч. 1, 2 та 4 ст. 8 Закону України  Про метрологію та метрологічну діяльність  визначено, що у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (даті - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.
Згідно із пунктом 5.9. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених  наказом Міністерства палива та енергетики України №618 від 27.12.2005, власник комерційного вузла обліку газу відповідає за технічний стан комерційного вузла обліку та порушення правил його експлуатації, а також за використання засобів вимірювальної техніки (ЗВТ) з вичерпаним терміном повірки.
З вищенаведеного слідує, що нормами чинного законодавства та умовами Типового договору розподілу природного газу, на відповідача, як на споживача, що не є побутовим, покладено обов`язок здійснювати належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та своєчасно здійснювати організацію проведення їх періодичної повірки.
Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.03.2019 у справі № 922/1838/17.
Положеннями пунктів 1 та 2 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього  Кодексу. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.
20.02.2020 року працівниками позивача на об`єкті відповідача, в ході обстеження працівниками AT  Закарпатгаз  газового обладнання відповідача було встановлено пропущення останнім строку періодичної повірки ЗВТ  лічильника газу Premagas BK, тип G4, про що складено акт про порушення № 32 від 20.02.2020.
Підпунктом 4 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ визначено, що пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, належить до порушень, внаслідок яких оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого газу споживачу.
06.10.2020 комісією позивача  з розгляду актів про порушення було розглянуто акт про порушення №32 від 20.02.2020 та задоволено про що свідчить наявний у матеріалах справи витяг із рішення комісії.
З рішення комісії вбачається, що Оператором ГРМ перераховано об`єм спожитого газу за номінальною потужністю газового обладнання з 13.01.2020 (дата початку прострочення періодичної повірки) до 11.03.2020 (день встановлення та опломбування справного й повіреного ЗВТ). Перерахований до сплати необлікований об`єм природного газу (з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог) становить 3680,02 куб.м. (виходячи із номінальної потужності газового обладнання 2,73 куб.м. згідно з технічною характеристикою газового обладнання, графік роботи 24 год.), а його вартість  21298,88 грн.
Як зазначає позивач у позовній заяві, на підставі положень пункту 12 глави 5 Розділу 11 Кодексу ГРМ, зазначену вартість донарахованого об`єму природного газу пред`явлено до сплати відповідачу окремим платіжним рахунком шляхом надіслання такого рекомендованим поштовим відправленням разом із вимогою від 16.10.2020, яка отримана відповідачем 20.11.2020, однак, останнім не задоволена, що слугувало підставою для звернення позивача до суду.
Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:
Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1  статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 629 Цивільного кодексу України  визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В даному випадку, відносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Законом України  «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим  постановою НКРЕП №2494 від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1379/27824,  постановою НКРЕП №2498 від 30.09.2015  «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
Відповідно до ст. 59 Закону України  Про ринок природного газу, суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.
Підпунктом 1 пункту 4 глави 4 розділу XI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі виявлення оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням такого: при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об`єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.
Донарахування об`єму природного газу у зв`язку з виявленим порушенням є одним із засобів обліку протранспортованого природного газу, що передбачений Кодексом ГРМ, який, згідно з умовами договору розподілу природного газу, поширюється на його сторін.
Відповідно до наведеного вбачається, що твердження відповідача про відсутність на офіційному вебсайті позивача зразка повідомлення про дату і час демонтажу ЗВТ на повірку, що підлягає поданню споживачем, є надуманими, так, як наявний в матеріалах справи скріншот із вебсайту позивача свідчить, що така заява розміщена за посиланням: https://zk.dsoua.com/ua/services/gas-equipment/meter-check/id/povirka-lichilnika-2821#sub32335.
Не заслуговують на увагу і доводи відповідача про те, що доказом встановленого порушення на ринку природного газу у вигляді пропущення строку періодичної повірки ЗВТ є акт про порушення № 30 від 18.02.2020, оскільки таким зафіксовано факт відмови в доступі до об`єкта споживача для проведення контрольного огляду ВОГ. У свою чергу, донарахування об`єму природного газу та пред`явлення його до сплати відповідачу здійснене за наслідками комісійного розгляду акта про порушення №32 від 20.02.2020, що підписаний споживачем без будь-яких зауважень та заперечень.
Крім того, із наявного у матеріалах справи протоколу №132/02/20 від 20.02.2020, щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу/періодичну/позачергову повірку, підписаного без-будь яких зауважень та заперечень відповідачем, вбачається, що датою останньої повірки лічильника було зазначено дату  12.01.2012.
Щодо доводів відповідача про невідповідність акта про порушення №32 від 20.02.2020 слід зазначити наступне.
Кодекс газорозподільних систем, затверджений  постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, є підзаконним нормативно-правовим актом та в додатку 16 (в редакції на момент складення акту про порушення №32 від 20.02.2020) містить примірну форму акта про порушення, в якому зазначається: найменування оператора ГРМ та його структурного підрозділу; місце складання; дата складання; номер акту; ким та за участю кого складений; назва, опис, місцезнаходження об`єкта та встановлені порушення; показання лічильника (ЗВТ); заходи щодо відновлення роботи ВОГ, усунення під`єднання, відключення, пломбування тощо; заходи з ліквідації виявлених порушень і термін їх виконання; інша необхідна інформація та вимоги; додатки; дата, місце розгляду акту комісією оператора ГРМ, їх контактний телефон; відомості про осіб, які склали акт та ознайомились з ним; зауваження споживача (його представника) до акта.
Чинний Кодекс ГРМ не обмежує позивача правом вносити до запропонованої форми акта про порушення свої доповнення, якщо, при цьому, дотримана його загальна форма.
Разом з тим, складений працівниками позивача  акт про порушення №32 від 20.02.2020 в пункті №10 містить вказівку на те, що про дату і час засідання комісії оператора ГРМ із розгляду вказаного акта споживач буде повідомлений додатково. Адреса проведення комісії: м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2; тел.: (0312) 61-94-31.
Водночас складений АТ  Оператор газорозподільної системи  Закарпатгаз  акт про порушення, містить всі реквізити передбачені встановленою Кодексом ГРМ примірною формою акту про порушення, а те, що Товариством використовується в роботі більш конкретизована форма акту про порушення, ніж визначена в примірному додатку до Кодексу жодним чином не порушує та не суперечить нормам Кодексу.
Наявним у матеріалах справи листом №11575 від 29.09.2020, надісланим на офіційну юридичну адресу ФОП Кучирка Р.М., підтверджується факт письмового повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду акта про порушення №32 від 20.02.2020 комісією АТ  Оператор газорозподільної системи  Закарпатгаз  з розгляду актів про порушення, із огляду на що доводи ФОП Кучирка Р.М. у цій частині є необґрунтованими.
Більше того, в силу приписів Кодексу ГРМ, споживач має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення, відмовитися від його підписання, а також оскаржити об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу в результаті задоволення акта про порушення в судовому порядку.
Судова колегія звертає увагу на те, що акт про порушення №32 від 20.02.2020 підписаний відповідачем  ФОП Кучиркою Р.М.  без будь-яких зауважень та заперечень та не оскаржений у встановленому законом порядку, такі докази в матеріалах спраив відсутні сторонами, зокрема апелянтом не подано.
Щодо розгляду акта про порушення більше 6-ти місяців, що є на думку відповідача порушенням положень пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, слід зазначити наступне.
Статтею 5 Цивільного кодексу України  визначена дія актів цивільного законодавства у часі, відповідно до якої: акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Крім того, згідно з частиною першою  статті 58 Конституції України  Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У  рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99  у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої  статті 58 Конституції України  (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), Конституційний Суд України дійшов висновку, що загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Крім того, висновки щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово були викладені у  рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп, від 05.04.2001 №3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, відповідно до яких закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Цей принцип закріплений у частині першій  статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце і що положення частини першої  статті 58 Конституції України  про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.
Тобто за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Разом з тим, господарське законодавство не забороняє застосування нових положень зі зворотною силою у виключних випадках, коли зворотна дія цих актів передбачена в його нормах та якщо темпоральний прояв не суперечить принципу, закріпленому у  статті 58 Конституції України  щодо застосування до події, факту того закону (нормативно-правового акта), під час дії якого вони настали або мали місце.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.07.2020 №1469  Про затвердження Змін до Кодексу газорозподільних систем та внесення змін до Типового договору розподілу природного газу, що набрала чинності 30.07.2020, затверджено зміни до Кодексу газорозподільних систем та, зокрема, доповнено абзац 1 пункту 8 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ реченням такого змісту:  Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено Оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України  Про судову експертизу).
Водночас у зв`язку з тим, що акт про порушення №32 від 20.02.2020 був складений до внесення змін до пункту 8 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, відтак, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що обов`язок оператора ГРМ (позивача) здійснити розгляд такого протягом 2-місячного терміну на спірні правовідносини не поширюється.
Подібний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 05.07.2022 у справі №924/599/21 та від 26.07.2022 у справі №911/1068/21.
Щодо розрахунку позивача, в якому останнім взято графік роботи 24 години, який відповідачем заперечується тим, що у останнього відсутній дозвіл на роботу у нічний час і з об`єктивних причин та з міркувань безпеки прилади вимикаються у нічний час, судова колегія вважає правомірним, та таким що спростовується матеріалами справи, а саме додатком № 4 до договору в якому зазначено: робочий режим ГСО тривалістю 24 години на добу (об`єкт споживача за адресою: м. Чоп, вул. Молодіжна, 4).
Разом  з тим, доводи відповідача про відсутність дозволу на роботу у нічний час і з об`єктивних причин та з міркувань безпеки прилади вимикаються у нічний час є голослівними, надуманими та такими, що не заслуговують на увагу суду, так, як останнім не подано жодних доказів на підтвердження своїх доводів.
Крім того, будь-яких доказів, які би вказували на своєчасне повідомлення ФОП Кучиркою Р.М. Оператора ГРМ про зміну режиму роботи ГСО, що належить до персоніфікованих даних, які містяться в заяві-приєднанні, відповідачем суду не надано.
Не заслуговують на увагу й аргументи відповідача про те, що положеннями договору розподілу природного газу не передбачено застосування такої оперативно-господарської санкції, як відшкодування збитків при порушенні строку повірки лічильника, оскільки відповідно до  статті 235 Господарського кодексу України, за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.
Види оперативно-господарських санкцій закріплено  статтею 236 Господарського кодексу України, згідно із частиною першою якої у господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій:  1) одностороння відмова від виконання свого зобов`язання управненою стороною зі звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою стороною; відмова від оплати за зобов`язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони; відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт унаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо; 2) відмова управненої сторони зобов`язання від прийняття подальшого виконання зобов`язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов`язанням (списання з рахунку боржника в безакцептному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо); 3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов`язань стороною, яка порушила зобов`язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо; 4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин зі стороною, яка порушує зобов`язання. При цьому цей перелік оперативно-господарських санкцій, не є вичерпним; сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції (частина друга  статті 236 Господарського кодексу України).
Підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання (стаття 237 Господарського кодексу України).
З викладеного вбачається, що оперативно-господарські санкції можуть полягати в односторонній відмові від господарського зобов`язання (повністю або частково) або в односторонній зміні його умов. Оперативно-господарські санкції застосовуються відповідною особою - стороною зобов`язання в односторонньому порядку, а їх перелік та порядок вжиття визначаються виключно положеннями договору, укладеного між сторонами. Мета застосування зазначених санкцій - припинення або запобігання повторенню порушень зобов`язання шляхом оперативного впливу на правопорушника. Оперативно-господарські санкції застосовуються виключно за рішенням управненої сторони й спрямовані на корегування подальшої поведінки порушника господарського зобов`язання в майбутньому.
Одностороннє визначення однією стороною господарського зобов`язання розміру боргу іншої сторони зазначеному не відповідає. Отже а ні рішення комісії з розгляду актів про порушення, а ні акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості, ані рахунок на його оплату не є оперативно-господарською санкцією, що свідчить про безпідставність доводів відповідача в цій частині.
При цьому, згідно підп. 8 п. 7.1. договору, оператор ГРМ зобов`язується, зокрема, здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.
Водночас на підставі підпункту 4 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ, пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, належить до порушень, внаслідок яких оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого газу споживачу.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи відповідача не знайшли свого підтвердження, натомість позивачем доведено порушення відповідачем умов спірного договору та виникнення у останнього обов`язку щодо компенсації позивачу вартості перерахованого об`єму природного газу в розмірі 21298,88 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).
Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі “Проніна проти України” (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006), де вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Отже, рішення Господарського суд Закарпатської області від 15.02.2023 року у справі № 907/885/20 належить залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України).
Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за апелянтом.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -    
П О С Т А Н О В И В :
1.          Апеляційну скаргу Фізичної особи  підприємця Кучирки Романа Миколайовича, б/н від 11.04.2023 (вх. № ЗАГС 01-05/1152/23, 01-05/1163/23 від 13.04.2023) – залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.02.2023 року у справі № 907/885/20 - залишити без змін.
3.          Судовий збір за подання апеляційної скарги – покласти на апелянта.
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
5. Справу повернути в Господарський суд Закарпатської області.

Головуючий суддя                                                            І.Б. Малех 

Суддя                                                                                В.М.Гриців

Суддя                                                                                Н.М.Кравчук