КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 липня 2023року місто Київ
Справа № 759/3400/23
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9689/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача:                   Желепи О. В.,
суддів:                                      Мазурик О. Ф., Стрижеус А. М.
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року (ухвалене у складі судді Бабич Н. Д.)
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат
 
ВСТАНОВИВ
 
У лютому 2023 року ОСОБА_3 звернулась до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти, як додаткові витрати на дитину, у розмірі 1 000 грн щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.  
Позов обґрунтовувала тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2014 року шлюб з відповідачем розірвано. Від даного шлюбу є син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на її утриманні. Як зазначила позивач, відповідач свій обов`язок щодо утримання дитини не виконує в повному обсязі, хоча працює та має дохід.
 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі чверті (1/4 частини) з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23.02.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнутоз відповідача  ОСОБА_2  на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 к.
Допущенонегайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 21 квітня 2023 року, згідно поштової відмітки направила на адресу Святошинського районного суду міста Києва апеляційну скаргу в якій просить рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі чверті (1/4 частини) з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23.02.2023 року і до досягнення дитиною повноліття та постановити нове,  яким стягнути з  ОСОБА_2 1/8 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в решті рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року залишити без змін.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що про розгляд справи відповідач не був повідомлений, оскільки поштову кореспонденцію було отримано не ним особисто, а його батьком, якиє є особою похилого віку і забув повідомити сина про поштову кореспонденцію від суду. Крім того у зв`язку з воєнними станом відповідач не проживає за адресою, на яку судом направлялась кореспонденція. За даних обставин був позбавлений можливості надати свої заперечення щодо позову. 
Вказує, що при розлученні з позивачем переписав на її користь частку квартири АДРЕСА_1 . 
Посилається на те, що піклується про сина та допомогає йому фінансово.
Зазначає, що на його утриманні перебуває ще двоє неповноітніх дітей, а одна з доньок має серйозні проблеми зі здоров`ям у зв`язку з чим дружина ОСОБА_2 наразі не працює і займається доглядом дитини.
Крім того на утриманні відповідача перебувають його батьки похилого віку та батько дружини.
Вказує, що ОСОБА_2 не має будь-якого рухомого та нерухомого майна.
Відповідач не оспорює обов`язку утримувати свого сина, однак не погоджується з розміром стягнутих аліментів, оскільки такий розмір ставить його в скрутне матеріальне становище та може призвести до збільшення розміру заборгованості по аліментах.
До апеляційної скарги долучає докази на підтвердження викладених в апеляційній скарзі обставин.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 тавня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
 
09 червня 2023 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтований тим, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження розміру свого доходу, а тому встановити, що визначений розмір аліментів поставить його у скрутне матеріальне становище, матеріали справи не містять. Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження утримання ним своїх батьків.
Також позивачем не надано будь-яких доказів що його дружина є безробітньою, отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною, є непрацездатною, інвалідом, тощо. Згідно відомостей з єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дружина відповідача у 2019-2022 роках інвестувала та придбала нерухомість, що свідчить про фінансову спроможність дружини відповідача. 
Щодо договору дарування, то квартири була подарована в рамках поділу майна подружжя при розлучені.
Посилання на те, що у відповідача відсутнє будь-яке майно, є введення суду в оману, оскільки після пред`явлення позову відповідач 21.03.2023 року подарував своїй дружині належну йому частини квартири, якою вони з дружиною володіли порівну.
Доводи про те, що відповідач не був повідомлений про розгляд справи і не проживає за адресою, на яку суд направляв поштову кореспонденцію, є безпідствавними, адже саме ту адресу відповідач зазначає в своїй апеляційній скарзі і не повідомляє іншої адреси, за якою суд може його повідомляти. Крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що відповідач є внутрішньо переміщеною особою.
 
Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідачем оскаржується рішення лише щодо розміру стягнутих аліментів на утримання сина, в частині відмови у стягнені додаткових витрат на дитину рішення не оскаржується, а тому перегляду не підлягає.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Щодо посилання відповідача про не повідомлення його про розгляд справи та вручення судової кореспонденції батьку, який, за словами відповідача, не є членом його сім`ї, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Однак такі обставини не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.
Адреса яка зазначена позивачем у позовній заяві, як місце проживання відповідача, та адреса яка зазначена безпосередньо відповідачем в апеляційній скарзі є ідентичними, тому підстави вважати, що суд першої інстанції направив на неналежну адресу поштову кореспонденцію, у суду апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.
У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
В даному випадку повідомлення від суду, що не заперечується відповідачем, отримано його батьком. Доказів того, що за зазначеною в позовній заяві та в апеляційній скарзі адресою відповідач не проживає, що дало б підстави вважати, що кореспонденцію суду отримано неналежною особою, до апеляційного суду не надано, а відтак доводи про неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи є безпідставними та необґрунтованими.
 
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Як визначено ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції вважав встановленим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2014 року шлюб між сторонами по справі, розірвано (а.с. 6).
Від шлюбу є син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
 
 Неповнолітня дитина сторін проживає разом з своєю матір`ю, позивачкою по справі, перебуває на її утриманні, відповідач допомоги на утримання не надає, доказів протилежного суду не надано, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, виконавчі стягнення відсутні, а тому з нього повинні стягуватися аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
 
Дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам Закону.
 
Статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.
Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.
Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Нормами ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Положеннями ст. 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.
Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
 
Судом встановлено, що дитина сторін проживає разом з матір`ю,  ОСОБА_2  є батьком  ОСОБА_7 , відповідно до свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_1 від 24.12.2021 року ОСОБА_6 змінив прізвище, та після державної реєстрації зміни є - ОСОБА_7 (а. с. 8), відповідно батько зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати свою дитину, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто.
 
Відповідач у апеляційній скарзі не оспорює висновки суду щодо обов`язку зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак, просить враховуючи його майновий стан, та стягнути замість 1/4 частини - 1/8 частини всіх видів його доходу.
До апеляційної скарги долучено копію посвідчення громадянина евакуйованого у 1986 році із зони відчуження ОСОБА_2 , копії свідоцтв про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_10 , копіії пенсійних посвідчень ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , копії медичних довідок виданих ОСОБА_6 , витяг з реєстру речових прав, копію посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи ОСОБА_12 , копію посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи ОСОБА_6 , копію договору дарування частки квартири, копії платіжних переказів, копію свідоцтва про одруження, копію паспорта ОСОБА_13 .
Колегія суддів відповідно до положень статті 367 ЦПК України приймає надані відповідачем докази, оскільки ОСОБА_2 не приймав участі під час розгляду справи судом першої інстанції, відзив на позовну заяву не надавав.
 
З наданих відповідачем документів вбачається, 25 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_14 укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 (ПОВТОРНО) від 01.02.2023 року. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_15 (а. с. 84).
Відповідно до Свідоцтва про народження (ПОВТОРНО) серія НОМЕР_3 від 31.01.2023 року ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_13 (а. с. 64).
Відповідно до Свідоцтва про народження (ПОВТОРНО) серія НОМЕР_4 від 31.01.2023 року ОСОБА_12 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_13 (а.с. 65).
Таким чином, окрім спільного з позивачем сина, на утриманні відповідача перебувають дві неповнолітні доньки.
 
Однак надані відповідачем документи не підтверджують його скрутне матеріальне становище.
Довідки про доходи відповідачем до суду не надано, доказів що ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітній матеріали справи також не містять.
Крім того, відповідачем не надано жодного доказу, що його дружина є непрацездатною, перебуває на обліку як безробітя, не отримує доходу або перебуває у відпустці по догляду за дитиною.
Копії медичних довідок, одна з яких була дійсна до 08.03.2023 року, можуть бути лише підтвердженням наявності у ОСОБА_6 проблем зі здоров`ям, однак не підтвердженням факту скрутного матеріального становища її батьків.
Копії посвідчень дітей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , також не спростовують факту скрутного матеріального становища ОСОБА_2 , та лише підтверджують право на отримання державних пільг та компенсацій. 
Долучена до апеляційної скарги копія договору дарування 1/4 квартири не містить жодного посилання на те, що таке відчуження з боку відповідача відбулось в рахунок сплати аліментів та звільнення його від обов`язку утримання свого сина, а також не може бути обставиною для сплати аліментів у розмірі меншому, ніж визначено судом.
Щодо посилання на те, що на утриманні відповідача перебувають його батьки та батько дружини, то вказна обставини не підтверджені жодним належним доказом. З наданих відповідачем копій пенсійних посвідчень вбачається, що батьки відповідача є особами пенсійного віку та у зв`язку з цим отримують відповідне самостійне пенсійне забезпечення. На підтвердження потреби батьків в утриманні та, відповідно, надання такого утримання ОСОБА_2  жодних доказів до матеріалів справи не долучено.
 
Таким чином за відсутності належних та достатніх доказів, що підтверджують скрутне матеріальне становище відповідача, суд не вбачає підстав для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів з 1/4 до 1/8. 
 
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та правильність ухвалення судового рішення не впливають.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в частині визначення розміру аліментів має бути залишено без змін.
 
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки рішення в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Рішення суду в частині позовних вимог про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат позивачем не оскаржено, а тому в цій частині не переглядається.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.          
 
Керуючись ст. ст. 268, 367,368, 374,375, 381-384 ЦПК України, суд
 
ПОСТАНОВИВ
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
 
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі чверті (1/4 частини) з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23.02.2023 року і до досягнення дитиною повноліття  - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України
 
Повний текст постанови складено 13 липня 2023 року.

Суддя-доповідач                                                                                         О. В. Желепа

Судді                                                                                                           О . Ф. Мазурик

А. М. Стрижеус