ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2023 року          м. Дніпро         Справа №  908/1476/19
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді     Березкіної О.В. (доповідач),
                       суддів   Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.   

За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):
Представник позивача   Кузьмінов Дмитро Валерійович (в режимі відеоконференції)
Представник відповідача Ямаєва Юлія Сергіївна (в режимі відеоконференції)
Представник третьої особи Скрима Валерія Анатоліївна (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги   Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" ( Комунальне підприємство "ВРЕЖО-7") та третьої особи-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Груп Запоріжжя" 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023 рокуу справі №908/1476/19
за позовом: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гоголя, 143" 
до відповідача-1: Виконавчого комітету Запорізької міської ради
    відповідача-2: Запорізької міської ради 
    відповідача-3: Комунального підприємства "ВРЕЖО-7"
третя особа-1, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору на стороні відповідача-2: Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради 
третя особа-2, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору на стороні відповідача-2: Громадська організація "Запоріжкультпроект";
третя особа-3, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору на стороні відповідача-2: ОСОБА_1 ;
третя особа-4, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору на стороні відповідача-2: ОСОБА_2 ;
третя особа-5, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору на стороні відповідача-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Груп Запоріжжя"
про визнання незаконними та скасування рішень 

                                                  ВСТАНОВИВ:

Позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гоголя, 143" звернувся до Виконавчого комітету Запорізької міської ради, Запорізької міської ради та до Комунального підприємства "ВРЕЖО-7" із позовом  про:
- визнання незаконним та скасування п. 1 та 2 рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 506/21 від 26.08.2016 року "Про вилучення з господарського відання та передачу в управління ОСББ "Гоголя, 143" житлового будинку № 143 по вул. Гоголя" з відповідним додатком в частині щодо залишення в комунальної власності територіальної громади міста Запоріжжя нежитлового приміщення № 11 на 1 поверсі площею 23,70 кв.м., нежитлового приміщення № 17, 18, 19, 21 на 1 поверсі площею 64,50 кв.м., нежитлового приміщення № 13 на 1 поверсі площею 37,30 кв.м., підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 27,97 кв.м., підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 52,30 кв.м., нежитлового приміщення № 16 на 1 поверсі площею 78,20 кв.м., нежитлового приміщення № XVI на 1 поверсі площею 144,60 кв.м., підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 86,20 кв.м., нежитлового приміщення № 14 на 1 поверсі площею 86,40 кв.м., нежитлового приміщення № 15 на 1 поверсі площею 16,50 кв.м.;
- визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 79 від 24.02.2017 року "Про виділ нежитлового приміщення № ХVІ по вул. Гоголя, 143 зі складу житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна";
- визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 101/7 від 25.03.2019 року "Про виділ нежитлових приміщень №№15-19, № 21 по вул. Гоголя, 143 зі складу житлового будинку в окремі об`єкти нерухомого майна";
- зобов`язати КП "ВРЕЖО № 7" передати в управління за актом приймання-передачі ОСББ "Гоголя, 143" нежитлове приміщення № 15 на 1 поверсі площею 16,50 кв.м., нежитлове приміщення № 16 на 1 поверсі площею 78,20 кв.м., нежитлове приміщення № 17, 18, 19, 21 на 1 поверсі площею 64,50 кв.м., приміщення підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 27,97 кв.м., приміщення підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 52,30 кв.м., нежитлове приміщення № XVI на 1 поверсі площею 144,60 кв.м., приміщення підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 86,20 кв.м., розташовані в житловому будинку № 143 по вул. Гоголя в м. Запоріжжі.
У подальшому, позивачем збільшувались та зменшувались позовні вимоги, ухвалою суду від 09.11.2021 задоволена остаточна заява про зменшення позовних вимог (вх. № 22097/08-08/21 від 27.10.2021), за умовами   якої позивач просив:
- визнати незаконним та скасувати п. 1 та 2 рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 506/21 від 26.08.2016 року "Про вилучення з господарського відання та передачу в управління ОСББ "Гоголя, 143" житлового будинку № 143 по вул. Гоголя" з відповідним додатком в частині щодо залишення в комунальної власності територіальної громади міста Запоріжжя нежитлового приміщення № 11 на 1 поверсі площею 23,70 кв.м., нежитлового приміщення № 17, 18, 19, 21 на 1 поверсі площею 64,50 кв.м., нежитлового приміщення № 13 на 1 поверсі площею 37,30 кв.м., підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 27,97 кв.м., підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 52,30 кв.м., нежитлового приміщення № 16 на 1 поверсі площею 78,20 кв.м., підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 86,20 кв.м., нежитлового приміщення № 14 на 1 поверсі площею 86,40 кв.м., нежитлового приміщення № 15 на 1 поверсі площею 16,50 кв.м.;
- визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 101/7 від 25.03.2019 року "Про виділ нежитлових приміщень №№15-19, № 21 по вул. Гоголя, 143 зі складу житлового будинку в окремі об`єкти нерухомого майна";
-визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 304/3 від 24.07.2019 року "Про виділ нежитлового приміщення №11 по вул. Гоголя, 143 зі складу житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна";
-визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 304/4 від 24.07.2019 року "Про виділ нежитлового приміщення №13 по вул. Гоголя, 143 зі складу житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна";
- зобов`язати КП "ВРЕЖО № 7" передати в управління за актом приймання-передачі ОСББ "Гоголя, 143" нежитлове приміщення № 11 на 1 поверсі площею 23,70 кв.м., нежитлового приміщення № 13 на 1 поверсі площею 37,30 кв.м., нежитлове приміщення № 15 на 1 поверсі площею 16,50 кв.м., нежитлове приміщення № 16 на 1 поверсі площею 78,20 кв.м., нежитлове приміщення № 17, 18, 19, 21 на 1 поверсі площею 64,50 кв.м., приміщення підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 27,97 кв.м., приміщення підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 52,30 кв.м.,  приміщення підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 86,20 кв.м., розташовані в житловому будинку № 143 по вул. Гоголя в м. Запоріжжі. 
Рішенням господарського   суду Запорізької області від 28.02.2023 року  у справі №908/1476/19 позов задоволено.
Суд визнав незаконним та скасував п. 1 та 2 рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний номер юридичної особи 02140892) № 506/21 від 26.08.2016 року "Про вилучення з господарського відання та передачу в управління ОСББ "Гоголя, 143" житлового будинку № 143 по вул. Гоголя" з відповідним додатком в частині щодо залишення в комунальної власності територіальної громади міста Запоріжжя нежитлового приміщення № 11 на 1 поверсі площею 23,70 кв.м., нежитлового приміщення № 17, 18, 19, 21 на 1 поверсі площею 64,50 кв.м., нежитлового приміщення № 13 на 1 поверсі площею 37,30 кв.м., підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 27,97 кв.м., підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 52,30 кв.м., нежитлового приміщення № 16 на 1 поверсі площею 78,20 кв.м., підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 86,20 кв.м., нежитлового приміщення № 14 на 1 поверсі площею 86,40 кв.м., нежитлового приміщення № 15 на 1 поверсі площею 16,50 кв.м.
Суд визнав незаконним та скасував рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний номер юридичної особи 02140892) № 101/7 від 25.03.2019 року "Про виділ нежитлових приміщень №№15-19, № 21 по вул. Гоголя, 143 зі складу житлового будинку в окремі об`єкти нерухомого майна".
Суд визнав незаконним та скасував рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний номер юридичної особи 02140892) № 304/3 від 24.07.2019 року "Про виділ нежитлового приміщення №11 по вул. Гоголя, 143 зі складу житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна".
Суд визнав незаконним та скасував рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний номер юридичної особи 02140892) № 304/4 від 24.07.2019 року "Про виділ нежитлового приміщення №13 по вул. Гоголя, 143 зі складу житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна".
Суд  зобов`язав Комунальне підприємство "ВРЕЖО-7" (69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд.11, ідентифікаційний номер юридичної особи 05478717) передати в управління за актом приймання-передачі Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Гоголя, 143" (69002, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 143, ідентифікаційний номер юридичної особи 40253690) нежитлове приміщення № 11 на 1 поверсі площею 23,70 кв.м., нежитлового приміщення № 13 на 1 поверсі площею 37,30 кв.м., нежитлове приміщення № 15 на 1 поверсі площею 16,50 кв.м., нежитлове приміщення № 16 на 1 поверсі площею 78,20 кв.м., нежитлове приміщення № 17, 18, 19, 21 на 1 поверсі площею 64,50 кв.м., приміщення підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 27,97 кв.м., приміщення підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 52,30 кв.м., нежитлове приміщення № XVI на 1 поверсі площею 144,60 кв.м., приміщення підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 86,20 кв.м., розташовані в житловому будинку № 143 по вул. Гоголя в м. Запоріжжі.
Суд стягнув з Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний номер юридичної особи 02140892) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гоголя, 143" (69002, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 143, ідентифікаційний номер юридичної особи 40253690) 7 684 (сім тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. судового збору, 15 690 (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто) грн. 24 коп. витрат на проведення судової експертизи.
Суд стягнув з Комунального підприємства "ВРЕЖО-7" (69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд.11, ідентифікаційний номер юридичної особи 05478717) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гоголя, 143" (69002, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 143, ідентифікаційний номер юридичної особи 40253690) 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. судового збору, 3 922 (три тисячі дев`ятсот двадцять дві) грн. 56 коп. витрат на проведення судової експертизи.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач-3 – Комунальне підприємство "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення господарського суду Запорізької області від 28.02.2023 року по справі № 908/1476/19 скасувати та провадження у справі закрити  (а.с 3, т.10).
В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідність  викладених  висновків обставинам справи.
Зокрема, апелянт вказує на те, що будинок по вул. Гоголя, 143 в м. Запоріжжі, мав статус гуртожитку з 1972 року - моменту введення в експлуатацію, знаходився у державній власності та перебував на балансі ВАТ «Гамма». З моменту введення в експлуатацію та по теперішній час перепланування нежитлових приміщень практично не проводилось. Вказані обставини підтверджуються звітом про незалежну оцінку, виконаним станом на 31.05.2006 р. на замовлення будинкового комітету гуртожитку, до якого входили голова та члени правління ОСББ «Гоголя 143».
Таким чином, наявність у складі будинку по вул. Гоголя 143, нежитлових приміщень, які не є допоміжними, було передбачено при будуванні для громадського, а не побутового призначення.
   За таких обставин доводи позивача з якими погодився господарський суд Запорізької області, що наразі, та на час виникнення спірних правовідносин слід було використовувати дані первинної інвентаризації 1972 року, для визнання статусу спірних приміщень є безпідставними.
Апелянт вказує на те, що для правильного вирішення даного спору суд повинен, зокрема, з`ясувати та визначити правовий статус спірних приміщень у багатоквартирному будинку, а саме встановити, чи належать спірні приміщення до числа допоміжних або чи є вказані приміщення нежитловими в структурі житлового будинку, з урахуванням характеристик таких приміщень за відповідними документами.
Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 25.06.2019 у справі №915/691/18.
Разом з цим,  суд  першої інстанції не надав належну оцінку висновку експерта Пастухова В.О. від 30.08.2021 р. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1062-19 по господарській справі № 908/1476/19, згідно якого  спірні приміщення не відносяться до допоміжних.
Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 28.03.2023 року по справі № 908/1476/19  та закриття провадження по справі 908/1476/19.
Також з апеляційною скаргою звернулась третя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Груп Запоріжжя", яка вважає, що оскаржуване рішення не мотивоване, ухвалено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставини, що мають значення для справи.
Зокрема, апелянт вважає, що  суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки після  їх зміни, позивач  виключив  вимогу щодо нежитлового приміщення № XVI на 1 поверсі площею 144,60 кв.м., яке складається з квартир 10,11, при цьому не приймаючи рішення про скасування рішення № 79 від 24.02.2017 року "Про виділ нежитлового приміщення № XVI по вул. Гоголя, 143 зі складу житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна".
Отже на момент ухвалення рішення першої інстанції рішення про виділ квартир №10,11 в окремий об`єкт нерухомого майна є чинним, право власності Олейник О.І. та Потапенко І.Л. ніким не скасовано.
Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції зазначено, що у зв`язку з тим що приміщення є допоміжними тому вони підлягають передачі в управляння Позивача, крім цього судом вирішено, що саме у зв`язку з тим, що приміщення є допоміжними, то позовні вимоги підлягають задоволенню, таким чином визначальним для вирішення спору було під час слухання справи з`ясування статусу приміщень , зокрема чи мають ці приміщення статус допоміжних.
Суд першої інстанції під час дослідження доказів щодо з`ясування статусу спірних приміщень надав оцінку лише листу ТОВ «ЗМБТІ» від 2016 року. Під час слухання справи не досліджувались матеріали інвентаризаційної справи, інформація в листі ТОВ «ЗМБТІ» надавалася взагалі станом на 06.05.1972.
Крім того в матеріалах справи наявні експертні висновки, якими встановлено шо приміщення номер 346 не відносяться до допоміжних:
Висновок експерта № 2019-6 від 24.07.2019 частини нежитлового приміщення № 346 літ. А-5 ;
Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1062-19 від 30.08.2021
Проте, суд першої інстанції зробив висновок, шо чинним законодавством нібито встановлено загальне правило наявності у всіх нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку статусу допоміжних приміщень, але такі висновки не відповідають нормам чинного законодавства, а тим паче правовим висновкам Верховного суду.
Суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував підстави задоволення позовних вимог, не надав оцінку письмовим доказам, висновкам експертів. Таке рішення суду не можна вважати вмотивованим і таким що відповідає чинному законодавству України.
Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Запорізької області № 908/1476/19 від 28.02.2023р. та відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя      Березкіна О.В. (доповідач), судді Дармін М.О., Іванов О.Г.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "ВРЕЖО-7"на рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023 року у справі №908/1476/19. Розгляд справи №908/1476/19 призначено в судовому засіданні на 29.05.2023 об 09:00 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань №207.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.05.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою третьої особи-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Груп Запоріжжя" на рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023 року у справі №908/1476/19. Розгляд справи №908/1476/19 призначено в судовому засіданні на 29.05.2023 об 09:00 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань №207.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.05.2023 року розгляд апеляційних скарг  Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" ( Комунальне підприємство "ВРЕЖО-7") та  третьої особи-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Груп Запоріжжя" на рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023 року у справі №908/1476/19 відкладено на 19.06.2023 рік  об 09:30 годину.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2023 року розгляд апеляційних скарг  Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" ( Комунальне підприємство "ВРЕЖО-7") та  третьої особи-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Груп Запоріжжя" на рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023 року у справі №908/1476/19 відкладено на 28.06.2023 рік.
Позивачем – Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Гоголя, 143" надано відзив на апеляційну скаргу відповідача-3 Комунального підприємства "ВРЕЖО-7", в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просив залишити оскаржуване рішення – без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Просив стягнути з КП «ВРЕЖО № 7» на користь ОСББ «Гоголя, 143» понесені витрати на надання професійної правничої допомоги.
В судовому засіданні 28.06.2023року представник позивача заперечував проти доводів апеляційних скарг  відповідача-3 Комунального підприємства "ВРЕЖО-7" та  третьої особи-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Груп Запоріжжя" просив залишити їх без задоволення, а представник відповідача-3 Комунального підприємства "ВРЕЖО-7" підтримав доводи своєї апеляційної скарги просив її задовольнити.
Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених             ст.  42 ГПК  України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги без участі інших сторін.
28.06.2023 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають  частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що  на підставі рішення Запорізької міської ради № 470/1 від 28.09.2010 року “Про затвердження акту приймання-передачі з державної власності до комунальної власності гуртожитку по вул. Гоголя, 143 літ. А” даний гуртожиток було передано в комунальну власність громади міста Запоріжжя.
Відповідно до рішення Запорізької міської ради № 15 від 27.06.2014 року “Про зміну статусу гуртожитку по вул. Гоголя, 143 літ. А” було змінено статус гуртожитку по вул. Гоголя, 143 на статус житлового будинку.
04.02.2016 за адресою м. Запоріжжя, вул. Гоголя буд. 143 було зареєстровано об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Гоголя, 143”.
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 506/21 від 26.08.2016 року “Про вилучення з господарського відання та передачу в управління ОСББ “Гоголя, 143” житлового будинку № 143 по вул. Гоголя” житловий багатоквартирний будинок 143 по вул. Гоголя в місті Запоріжжі був вилучений з господарського відання МКП “Основаніє”, тобто перейшов під управління ОСББ “Гоголя, 143”.
Відповідно до п. 2.1 даного рішення та додатку до нього, що є невід`ємною частиною рішення, нежитлові приміщення, а саме:
нежитлове приміщення № 11 на 1 поверсі площею 23,70 кв.м.; нежитлові приміщення № 17, 18, 19, 21 на 1 поверсі площею 64,50 кв.м.; нежитлове приміщення № 13 на 1 поверсі площею 37,30 кв.м.; частина підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 27,97 кв.м.; частина підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 52,30 кв.м.; нежитлове приміщення № 16 на 1 поверсі площею 78,20 кв.м.; нежитлове приміщення № XVI на 1 поверсі площею 144.60 кв.м.; частина підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 86,20 кв.м.; нежитлове приміщення № 14 на 1 поверсі площею 86,40 кв.м.; нежитлове приміщення № 15 на 1 поверсі площею 16,50 кв.м. не вилучені з господарського відання МКП “Основаніє” та залишені в комунальній власності міста Запоріжжя.
Відповідно до Акта від 31.08.2016 приймання-передачі з господарського відання МКП "Основаніє" в управління ОСББ "Гоголя, 143" передано житловий будинок по вул. Гоголя, 143. В розділі 2 даного Акта приймання-передачі, зазначено відомості про площу житлового будинку, вказана загальна площа будинку 4207,89 кв. м; загальна площа квартир 3231,4 кв. м, загальна площа допоміжних приміщень 967,8 кв. м, в т.ч.: сходові клітини 120,5 кв.м, вестибюлі 36,3 кв.м., поза квартирні коридори 66,0 кв.м, смиттєкамери 4,3 кв.м, технічне підпілля 740,7 кв.м. Крім того, вказано відомості щодо нежитлових приміщень в кількості 10 одиниць, загальною площею 617,67 кв.м, які знаходяться у комунальній власності, які, як зазначено в Акті, передаються на обслуговування ОСББ "Гоголя, 143" для забезпечення санітарно-технічного стану згідно правил експлуатації житлових та нежитлових приміщень, та забезпечення мешканців якісними житлово-комунальними послугами.
25.03.2019 року Виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийнято рішення № 101/7, на підставі якого державним реєстратором за територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради зареєстровано право власності на нежилі приміщення:
15 - загальною площею 16,5 кв.м.,
16 - загальною площею 72,9 кв.м.,
17 - загальною площею 19,0 кв.м.,
18 - загальною площею 13,6 кв.м.,
19 - загальною площею 15,5 кв.м.,
21 -  загальною площею 16,4 кв.м.,
які розташовані за адресою: місто Запоріжжя, вул. Гоголя, 143. 
Відповідно до вказаного рішення зазначено: виділити зі складу житлового будинку № 143 по вул. Гоголя в окремі об`єкти нерухомого майна нежитлові приміщення першого поверху, які є об`єктами права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя.
В листі № 7250 від 05.07.2016 року ТОВ “ЗМБТІ” зазначає, що адресою: м. Запоріжжя вул. Гоголя, 143 за даними первинної технічної інвентаризації станом на 06.05.1972 року в підвальному та на першому поверсі були розташовані приміщення та кімнати із функціональним призначенням “службова” та “житлова”, які в подальшому були переобладнані у нежитлові приміщення із функціональним призначенням “адміністративне управління”. Функціональні призначення приміщень підвального та першого поверхів визначені згідно їх фактичного використання.
Виконавчим комітетом Запорізької міської ради було прийнято рішення № 304/3 від 24.07.2019 “Про виділ нежитлового приміщення № 11 по вул. Гоголя, 143 зі складу житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна. Відповідно до п. 1 якого зазначено: виділити зі складу житлового будинку № 143 по вул. Гоголя в окремий об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення № 11 першого поверху “літ. А-5”, загальною площею 23,7 кв.м, яке є об`єктом права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя.
Виконавчим комітетом Запорізької міської ради було прийнято рішення № 304/4 від 24.07.2019 “Про виділ нежитлового приміщення № 13 по вул. Гоголя, 143 зі складу житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна. Відповідно до п. 1 якого зазначено: виділити зі складу житлового будинку № 143 по вул. Гоголя в окремий об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення № 13 першого поверху “літ. А-5”, загальною площею 37,3 кв.м, яке є об`єктом права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя.
Звертаючись до відповідачів  із  позовом ( з урахуванням  змін), позивач - ОСББ “Гоголя, 143”  посилався на те, що  внаслідок прийняття оспорюваних рішень,  позивач  був позбавлений свого права  на використання  спірних приміщень, які є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку, і є об`єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, які повинні бути передані в управління створеного власниками ОСББ.
Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані рішення  про виділ  приміщень, які  за призначенням є допоміжними приміщеннями,  зі складу  житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна порушують права позивача та підлягають визнанню недійсними, як такі, що суперечить чинному законодавству України, що регулює спірні правовідносини.
З урахуванням встановлених обставин справи позовні вимоги в частині зобов`язання Комунального підприємства "ВРЕЖО №7" передати в управління за актом приймання-передачі Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Гоголя, 143" спірні  приміщення, які є допоміжними,   підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції  з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду  за  захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом. 
Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним;3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. 
Відповідно до положень ч.1 ст. 10, ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами. 
Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
В частині 6 ст. 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”  визначено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
Частиною 1 ст. 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АР Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Згідно зі ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд, нежитлові приміщення, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
Згідно з частиною 8 вказаної статті Закону право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Як вбачається з матеріалів справи,  на підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 506/21 від 26.08.2016 року «Про вилучення з господарського відання та передачу в управління ОСББ «Гоголя, 143» житлового будинку № 143 по вул. Гоголя», нежитлове приміщення № 11 на 1 поверсі площею 23,70 кв.м.; нежитлові приміщення № 17, 18, 19, 21 на 1 поверсі площею 64,50 кв.м.; нежитлове приміщення № 13 на 1 поверсі площею 37,30 кв.м.; частина підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 27,97 кв.м.; частина підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 52,30 кв.м.; нежитлове приміщення № 16 на 1 поверсі площею 78,20 кв.м.; нежитлове приміщення № XVI на 1 поверсі площею 144.60 кв.м.; частина підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 86,20 кв.м.; нежитлове приміщення № 14 на 1 поверсі площею 86,40 кв.м.; нежитлове приміщення № 15 на 1 поверсі площею 16,50 кв.м. залишені в комунальній власності міста Запоріжжя.
Відповідно до ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.
Частиною 1 статті 1 Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” визначено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.
Згідно зі ст. 12 Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку” управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.
В частині 18 ст. 6 Закону України “Про об`єднання співвласників багатоквартирного  будинку” визначено, що колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж.          
Відповідно до п. 2.1, 2.2 Правил управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, затверджених    наказом Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, від 02.02.2009    № 13,    для приймання-передачі об`єкта в управління утворюється відповідна комісія у складі представників попереднього балансоутримувача чи особи, що здійснювала управління будинком, власників, співвласників та особи, що буде здійснювати управління будинком.
Комісію очолює представник сторони, яка приймає. Комісія визначає технічний стан об`єкта відповідно до вимог законодавства та складає акт приймання-передачі об`єкта в управління (з управління) (далі - акт приймання-передачі об`єкта). Кожній із сторін, що бере участь у прийманні-передачі об`єкта, надається примірник акта приймання-передачі, підписаний членами комісії та затверджений керівництвом кожної сторони - юридичної особи. При передачі об`єкта в управління попередній балансоутримувач чи особа, що здійснювала управління будинком, надає замовнику, а замовник передає особі, що буде здійснювати управління будинком, оригінали або належним чином завірені копії документів.
Відповідно до п. 1.2 Правил управління будинком, спорудами, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд управління будинком - дії, спрямовані на забезпечення сталого функціонування будинку та прибудинкової території відповідно до їх цільового призначення і збереження їх споживчих якостей, а також на організацію забезпечення потреби мешканців будинку в отриманні житлово-комунальних послуг відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регламентовані Законом України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку”.
Згідно з п.п. 1, 2, 3, 6 та 8 ч. 1 статті 1 цього Закону визначено:
багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна;
допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення);
нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна;
спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.
Крім того, відповідно до абз. 3 п. 9 ст. 8 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду” нежилі приміщення житлового фонду, які до початку приватизації державного житлового фонду використовувались підприємствами торгівлі, громадського харчування, житлового-комунального та побутового обслуговування населення на умовах оренди, передаються у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.
Отже, допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.
Рішення органів місцевого самоврядування щодо здачі в оренду або продаж нежилих приміщень не обмежує прав громадян - власників квартир на їх власність за умови, що ці приміщення визначені як не житлові у проектній документації на будинок і відповідно, зареєстровані у бюро технічної інвентаризації.
Відповідно до статті 127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.
Як вбачається з відповіді наданої ТОВ “ЗМБТІ”, згідно з технічною інвентаризацією  об`єкту нерухомості  по АДРЕСА_1 станом на  06.05.1972 р., на першому та підвальному поверсі розташовувалися жилі та службові приміщення, які слугували для проживання осіб, а також обслуговували їх (туалети, коридори, душові, вестибюлі).
Станом на 2005 рік в підвальному поверсі знаходилося нежитлове приміщення, яке складалося з тамбурів, коридорів, житлових кімнат, яке мало функціональне призначення комунально - побутове.
Тобто, всі приміщення, які вказані в спірному рішенні Виконавчого комітету Запорізької міської ради як нежилі при проектуванні даного багатоквартирного будинку не мали функціонального призначення нежитлових приміщень, а слугували для проживання осіб (житлові) та для їх обслуговування (туалети, коридори, вестибюлі, душові).
Відсутність нежитлових приміщень в даному багатоквартирному будинку також підтверджується розділом 2 акту приймання - передачі гуртожитку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 143 у комунальну власність міста Запоріжжя,  та  планом  будинку станом на 06.05.1972 року, який міститься в інвентаризаційній справі, згідно якого  призначення підвального поверху гуртожитку -  технічне підпілля ( л.с. 34 т. 4),.
Згідно експлікації  приміщень  до плану поверхів будинку,  усі приміщення  першого поверху мають статус  житлових або допоміжних, окрім  приміщення № 33 площею 74,8 – червоний куток,  приміщення № 65  площею 61,6 – їдальня.
Разом з цим,  хоча  червоний  куток та їдальня  є нежитловим   вбудованим приміщенням, проте, з огляду на   їх функціональне призначення  в момент  будівництва гуртожитку - для  обслуговування та використання мешканцями гуртожитку,   вони також є допоміжними приміщеннями.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку” спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.
В частині 2 ст. 382 ЦК України визначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
У відповідності до ч. 2 ст. 10 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду” власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів  безоплатно і окремо приватизації не підлягають.
Вказані норми є спеціальними відносно норм Закону України “Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності”  щодо визначення правового статусу нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, і визначальним для правильного вирішення спору є встановлення того, чи відносяться спірні приміщення до допоміжних чи є нежитловим приміщенням в структурі житлового будинку.
У Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 927/11207, визначено, що допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.
У Рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 № 4-рп/2004 визначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.
Отже, з урахуванням вищенаведених законодавчих положень, визначальним для правильного вирішення даного спору є з`ясування та визначення правового статусу спірних нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, а саме встановлення належності спірних приміщення до числа допоміжних.
При цьому чинним законодавством України встановлено загальне правило (своєрідну презумпцію) наявності у всіх нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку статусу допоміжних приміщень, а як виняток, лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення - для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.
Оцінивши у сукупності докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що нежитлове приміщення № 11 на 1 поверсі площею 23,70 кв.м., нежитлового приміщення № 17, 18, 19, 21 на 1 поверсі площею 64,50 кв.м., нежитлового приміщення № 13 на 1 поверсі площею 37,30 кв.м., підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 27,97 кв.м., підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 52,30 кв.м., нежитлового приміщення № 16 на 1 поверсі площею 78,20 кв.м., підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 86,20 кв.м., нежитлового приміщення № 14 на 1 поверсі площею 86,40 кв.м., нежитлового приміщення № 15 на 1 поверсі площею 16,50 кв.м., які розташовані в житловому будинку № 143 по вул. Гоголя в м. Запоріжжі, є допоміжними, необхідними для забезпечення належної експлуатації багатоквартирного будинку та належать на праві сумісної власності власникам квартир житлового будинку, якими створено ОСББ "Гоголя, 143".
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд  першої інстанції  дійшов  обґрунтованого висновку про те, що спірні нежитлові приміщення є допоміжними приміщеннями в розумінні Законів України "Про приватизацію державного житлового фонду", "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", та є необхідними для забезпечення належної експлуатації багатоквартирного будинку в цілому, а тому підлягають передачі в управління Позивача.
Створення та державна реєстрація Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Гоголя, 143” є підставою, відповідно до якої ОСББ в даному випадку вправі вимагати передачі йому житлового будинку в управління з усіма допоміжними приміщеннями.
Згідно зі ст.ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і обов`язки здійснюються та виконуються у межах, наданих договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускається зловживання правами. 
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”).
Рішенням Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 передбачено, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України.
Отже підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.
Враховуючи вищевикладене, суд  першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що п. 1 та 2 рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 506/21 від 26.08.2016 року "Про вилучення з господарського відання та передачу в управління ОСББ "Гоголя, 143" житлового будинку № 143 по вул. Гоголя" з відповідним додатком в частині щодо залишення в комунальної власності територіальної громади міста Запоріжжя нежитлового приміщення № 11 на 1 поверсі площею 23,70 кв.м., нежитлового приміщення № 17, 18, 19, 21 на 1 поверсі площею 64,50 кв.м., нежитлового приміщення № 13 на 1 поверсі площею 37,30 кв.м., підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 27,97 кв.м., підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 52,30 кв.м., нежитлового приміщення № 16 на 1 поверсі площею 78,20 кв.м., підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 86,20 кв.м., нежитлового приміщення № 14 на 1 поверсі площею 86,40 кв.м., нежитлового приміщення № 15 на 1 поверсі площею 16,50 кв.м.;
рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 101/7 від 25.03.2019 року "Про виділ нежитлових приміщень №№15-19, № 21 по вул. Гоголя, 143 зі складу житлового будинку в окремі об`єкти нерухомого майна";
рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради (№ 304/3 від 24.07.2019 року "Про виділ нежитлового приміщення №11 по вул. Гоголя, 143 зі складу житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна"; 
рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 304/4 від 24.07.2019 року "Про виділ нежитлового приміщення №13 по вул. Гоголя, 143 зі складу житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна" порушують права позивача та підлягають визнанню недійсними, як такі, що суперечить чинному законодавству України, що регулює спірні правовідносини.
З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції також  обгрунтовано  зазначив, що позовні вимоги в частині зобов`язання Комунального підприємства “ВРЕЖО №7” передати в управління за актом приймання-передачі Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Гоголя, 143" нежитлове приміщення № 11 на 1 поверсі площею 23,70 кв.м., нежитлового приміщення № 13 на 1 поверсі площею 37,30 кв.м., нежитлове приміщення № 15 на 1 поверсі площею 16,50 кв.м., нежитлове приміщення № 16 на 1 поверсі площею 78,20 кв.м., нежитлове приміщення № 17, 18, 19, 21 на 1 поверсі площею 64,50 кв.м., приміщення підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 27,97 кв.м., приміщення підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 52,30 кв.м., приміщення підвалу з частиною нежитлового приміщення № 346 площею 86,20 кв.м., розташовані в житловому будинку № 143 по вул. Гоголя в м. Запоріжжі підлягають задоволенню. 
Разом з цим, колегія суддів погоджується з  доводами апелянта - Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Груп Запоріжжя" про   вихід суду за межі позовних вимог, оскільки  у своєму рішенні  суд  зобов`язав Комунальне підприємство “ВРЕЖО №7” передати в управління за актом приймання-передачі Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Гоголя, 143" нежитлове приміщення № XVI на 1 поверсі площею 144,60 кв.м.,  відносно якого  позивач  не заявляв   вимог, що вбачається з  його заяви про зменшення позовних вимог від 27.10.2021 року.
Оскільки  вирішуючи  справу  суд вийшов за межі позовних вимог  щодо даного приміщення, рішення   суду в цій частині підлягає скасуванню, з відмовою  у  задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Комунальне підприємство “ВРЕЖО №7” передати в управління за актом приймання-передачі Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Гоголя, 143" нежитлове приміщення № XVI на 1 поверсі площею 144,60 кв.м.
В решті частини рішення суду підлягає залишенню без змін.
При цьому,  доводи  апелянтів про те, що   суд  не правильно встановив  призначення  спірних нежитлових приміщень  як  допоміжних та не надав оцінку висновкам експертів № 2019-6 від 24.07.2019 частини нежитлового приміщення № 346 літ. А-5  та Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1062-19 від 30.08.2021,  якими встановлено статус  спірних приміщень  саме як нежитлових, а не допоміжних,   є безпідставними з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно первинної технічної документації та за фактом багатоквартирний житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 143 був побудований як гуртожиток на той час державного підприємства «Гамма» (77 завод) 14313843.
При цьому, ні підвальний поверх, ні спірні приміщення першого поверху з початку проектування та побудови не мали вбудованих нежитлових приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин та до житлового фонду не належать.
З акту приймання-передачі  гуртожитку ( л.с. 29 ) вбачається, що  в комунальну власність  передавався   гуртожиток, який  знаходиться на балансі ВАТ «Гамма»:   5-ти поверховий блочного типу з вбудованими  нежитловими приміщеннями інфраструктури гуртожитку.
Тобто,    в даному випадку   спірні приміщення  є нежитловими приміщеннями інфраструктури гуртожитку, а не нежитловими приміщеннями,  які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, що   є суттєвою відмінністю з огляду  на мету  та призначення  будинків, які  будувались саме як гуртожитки.
Крім того, з цього ж акту вбачається,  що у  графі 2 «Відомості про площу гуртожитку» у  якості допоміжних приміщень  значаться: санітарно-гігієнічні приміщення, приміщення   культурно-побутового призначення, кухні, коридори, ел-щитова.
Вирішуючи питання  щодо  віднесення спірних приміщень чи то до допоміжних приміщень, чи то до  нежитлових приміщень, як окремих, самостійних об`єктів  цивільно-правових  відносин, колегія суддів враховує положення Закону України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».
Так, відповідно до ч. 11 даного Закону, допоміжні приміщення у гуртожитку - приміщення у гуртожитку, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку як житлового комплексу та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення); житловий комплекс гуртожитку - гуртожиток як цілісний об`єкт нерухомого майна (будівля гуртожитку та/або його частини, його мережі, відведена під ним земельна ділянка, його прибудинкова територія та розташовані на ній будівлі і споруди, необхідні для утримання та обслуговування гуртожитку за прямим цільовим призначенням - для проживання мешканців).
Таким чином,    означене спростовує доводи  апелянтів про те, що спірні приміщення  не є допоміжними приміщеннями.
При цьому,  висновок експертів № 2019-6 від 24.07.2019 в частини нежитлового приміщення № 346 літ. А-5  та висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1062-19 від 30.08.2021, на які посилаються  апелянти, не спростовують   належність спірних приміщень до допоміжних з огляду на наступне. 
Згідно ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.
Як вбачається з висновку № 2019-6 від 24.07.2019 в частини нежитлового приміщення № 346 літ. А-5, він проведений  за зверненням адвоката Фоміна А.Ю. ( л.с. 140 т. 8), та  об`єктом дослідження є правовстановлююча та технічна документація на частину нежитлового приміщення № 346. У даному висновку зазначено, що він  проведений без  повного доступа  до об`єкта  дослідження, оскільки  вхід  до нежитлового приміщення закладено бетонними блоками.
У   зазначеному висновку, експерт  робить висновок про те, що   вказані приміщення не відносяться до  допоміжних приміщень; що  з огляду на дані технічної документації,  можливо припустити, що  частина нежитлового приміщення № 346  за технічними ознаками розташовані  в цокольному поверсі будівлі.
Разом з цим, згідно акту  технічного обстеження водопроводу від 14.01.2020 року ( л.с. 64 т. 8) вбачається, що  подача   питної води  на будинок проводиться по одному  водопроводу. Трубопровід гарячої та холодної води  проходять  скрізь весь підвал, у тому числі, приміщення № 346.
З огляду на зазначені обставини, висновок № 2019-6 від 24.07.2019 в частини нежитлового приміщення № 346 літ. А-5   колегія суддів вважає неналежним доказом, оскільки він  зроблений  без   огляду  приміщення  в натурі,  суперечить іншим доказам, наданим  позивачем на спростування  його висновків, та  ухвалений  на припущеннях.
Щодо висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1062-19 від 30.08.2021, колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно означеного висновку, приміщення № 11 на 1 поверсі площею 23,70 кв.м., приміщення № 17, 18, 19, 21 на 1 поверсі площею 64,50 кв.м., приміщення № 13 на 1 поверсі площею 37,30 кв.м., підвал з частиною приміщення № 346 площею 27,97 кв.м., підвал з частиною приміщення № 346 площею 52,30 кв.м., приміщення № 16 на 1 поверсі площею 78,20 кв.м., підвал з частиною приміщення № 346 площею 86,20 кв.м., приміщенням № 14 на 1 поверсі площею 86,40 кв.м., приміщення № 15 на 1 поверсі площею 16,50 кв.м., які розташовані  в житловому будинку № 143 по вулиці Гоголя в м. Запоріжжя,  за своїм функціональним призначенням  відносяться до  вбудованих  нежитлових приміщень в структурі багатоквартирного  житлового будинку ( л.с. 124 т. 7).
Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи,  частина  приміщень  гуртожитку  була переобладнана, змінено цільове  та функціональне призначення,   відмінне  від   цільового та функціонального призначення згідно з технічною документацією на гуртожиток  станом на  06.05.1972 року ( л.с. 32 т. 4)
Згідно п. 1.9 «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджений наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.1998 року (далі - Порядок реєстрації), яка була чинною до липня 2012 року, до об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться:
-Житлові і нежитлові будинки, садові будинки, дачі, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках вулиць, площ і провулків під окремими порядковими номерами;
- Вбудовані в житлові будинки нежитлові приміщення (як частини цих будинків];
- Квартири багатоквартирних будинків.
Згідно ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої ним Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
До моменту прийняття рішення Виконавчим комітетом ЗМР рішення про виділ спірних приміщень у окремі об`єкти права комунальної власності спірні приміщення не мали реєстрації як об`єкти нерухомого майна, а тому не були об`єктами комунальної власності.
Самостійне переобладнання частини гуртожитку у нежитлові приміщення без відповідного рішення уповноваженого законом органу не може свідчити про автоматичну зміну статусу приміщень.
Вимога апелянта - Комунального підприємства "ВРЕЖО-7" про закриття провадження у справі з тих підстав, що   позивачем неналежно обрано  спосіб захисту, є неспроможними.
Так, статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 грудня 2020 року у справі № 914/554/19 зазначено, що «допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону, стають об`єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.
З огляду на зазначене,    обраний позивачем спосіб захисту  є належним.
Інші доводи апелянтів є безпідставними  і всновків суду першої інстанції вони не спростовують.
Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" ( Комунальне підприємство "ВРЕЖО-7") та третої особи-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Груп Запоріжжя" – задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023 року у справі №908/1476/19 – в частині зобов`язання  КП "ВРЕЖО № 7" передати в управління за актом приймання-передачі ОСББ "Гоголя, 143" нежитлове приміщення № XVI на 1 поверсі площею 144,60 кв.м., - скасувати, відмовивши в цій частині  позовних вимог.
В решті частині рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2023 року у справі №908/1476/19 залишити без змін.
Розгляд питання щодо стягнення  з Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гоголя, 143" витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі  10000 грн. призначити до розгляду на 04.07.2023 рік о 9:00 годині  в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65, в залі засідань № 207 ( другий поверх).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.07.2023року.

Головуючий суддя                                                                                       О.В.Березкіна

Суддя                                                                                                              О.Г.Іванов

Суддя                                                                                                              С.Г.Антонік