ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14681/21          Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
          Кузьменко В.А.

ПОСТАНОВА
Іменем України

04 липня 2023 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача          Сорочка Є.О.,
суддів           Федотова І.В., 
          Коротких А.Ю.,
за участю секретаря с/з          Грисюк Г.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.08.2022 у справі за адміністративним позовом Державної аудиторської служби України до Міністерства аграрної політики та продовольства України про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про зобов`язання Міністерства аграрної політики та продовольства України виконати пункти 2-9 вимоги Державної аудиторської служби України щодо усунення фінансових порушень від 11.12.2020 №000700-14/8691-2020.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2021 закрите провадження в частині позовних вимог щодо зобов`язання Мінагрополітики виконати пункт 8 вимоги позивача щодо усунення фінансових порушень від 11.12.2020 №000700-14/8691-2020.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.08.2022 позов задоволено: зобов`язано Міністерство аграрної політики та продовольства України усунути виявлені порушення законодавства, які зазначені у пунктах 2-7, 9 вимоги Державної аудиторської служби України «Про усунення фінансових порушень» від 11.12.2020 №000700-14/8691-2020 в установленому законом порядку.
Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що спірні вимоги є безпідставними.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Держаудитслужба на виконання пункту 8.27 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Держаудитслужби за ІІІ квартал 2020 року (в частині інспектувань), на підставі направлень від 28.08.2020 №887, №888 та від 15.09.2020 №924 провела ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Мінагрополітики за період з 01.07.2017 по 31.12.2019.
За результатами ревізії складено акт від 30.11.2020 №07-21/4, у якому зафіксовано низку порушень, зокрема:

2) на порушення пункту 5 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для розвитку виноградарства, садівництва і хмелярства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 2005 року №587 (далі - Порядок №587), службовими особами Міністерства аграрної політики та продовольства України незаконно надано TOB «Український волоський горіх» компенсації вартості саджанців як внесок у статутний капітал на суму 27  852 300 грн без здійснення товариством витрат на їх придбання, відповідно, завдано матеріальної шкоди (збитків) Державному бюджету України на зазначену суму.
Крім того, на засіданні Комісії Мінагрополітики 28.08.2018 були присутні менше двох третин її членів, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 13.08.2018 №386 «Про внесення змін до складу комісії Міністерства аграрної політики та продовольства України з питань державної підтримки розвитку виноградарства, садівництва і хмелярства», а отже, таке засідання відповідно до вимог пункту 11 Положення про комісію Міністерства аграрної політики та продовольства України з питань державної підтримки розвитку виноградарства, садівництва і хмелярства у редакції наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 24.11.2017 №621 було неправомочним;
3) через застосування суб`єктами господарювання розрахунків обсягів компенсації з перевищенням граничних розмірів, установлених нормативами, затвердженими наказом Мінагрополітики від 20.03.2018 №151, вартість придбаного садивного матеріалу сливи, персику, порічки, суниці, малини та ожини компенсовано Мінагрополітики з порушенням вимог підпункту 1 пункту 5 Порядку №587 на загальну суму 1 479 878,60 грн. зокрема, СТОВ «Енограй» у 2019 році незаконно компенсовано 1 030 143,20 грн, TOB «Золотий Мис» у 2019 році 391 289,00 грн, ФГ «Еко Беррі» у 2018 році - 58 446,40 грн.;
4) Мінагрополітики надано компенсацію, без наявності сертифікатів на садивний матеріал ФГ «Сади Полтавщини» і ТОВ «Агрокомплекс» у 2017 році за КПКВК 2801350 на суму 267 840 грн. та 119  579а грн.
До комісії як документа, що підтверджує походження садивного матеріалу та його категорію, надано сортове свідоцтво продавця та без наявності сертифіката, що засвідчує сортові якості садивного матеріалу, і сертифіката, що засвідчує товарні якості садивного матеріалу, обов`язковість яких визначена статтями 15, 17 Закону України від 26 грудня 2002 року №411-IV «Про насіння та садивний матеріал» (далі - Закон №411), форма яких визначена Порядком проведення сертифікації, видачі та скасування сертифікатів на насіння та/або садивний матеріал та форм сертифікатів на насіння та/або садивний матеріал, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 року №97. Відповідно комісіями Управління агропромислового розвитку Тиврівської РДА Вінницької області та комісією Управління агропромислового розвитку Диканської РДА Полтавської області порушено абзац четвертий пункту 7 Порядку №587;
5) через надання компенсації Мінагрополітики за КПКВК 2801350 витрат на саджанці (ліщини, вишні, сливки) із числа сортів, не внесених до Державного реєстру сортів рослин, придатних для поширення в Україні, обов`язковість яких визначена статтею 20 Закону №411, ТзОВ «Волинь Сад» (Волинська область) у 2018 році 1 884 500,00 грн та ФГ «Сад» у 2017 році 469 319,68 грн. всупереч вимогам пункту 13 Порядку №587 Мінагрополітики незаконно надано державної підтримки зазначеним суб`єктам господарювання на загальну суму 2 353 819,68 грн.;
6) ТОВ «Агропрод-Донбас» Мінагрополітики незаконно надано державної підтримки за програмою КПКВК 2801350 на загальну суму 3 231 800,00 грн. (у 2018 році 1 751 400,00 грн., у 2019 році 1 480 400,00 грн., за наявності податкового боргу більш як пів року, що є порушенням вимог Порядку №587;
7) ТОВ «Юммі Фрутс» без повного пакета документів (завірених копій бухгалтерських документів щодо здійснення витрат) на порушення підпункту 2 пункту 7 Порядку №587 Мінагрополітики незаконно спрямовано бюджетних коштів на суму 3 787 300,00 грн.;

9) через недотримання суб`єктами господарювання вимог пункту 8 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для підтримки галузі тваринництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2018 року №107 (далі - Порядок №107), TOB «ім. ШЕВЧЕНКА» і TOB «Галичина Захід» не повернуто коштів до державного бюджету у зв`язку із зменшенням поголів`я тварин станом на 01 липня 2018 року та 01 січня 2020 року, вартість яких була частково відшкодована, як наслідок, недотримано коштів державним бюджетом на суму 261 000,00 грн. та 2 465 000,00 грн. відповідно.
У зв`язку із виявленими порушеннями, відповідач направив позивачу лист-вимогу від 11.12.2020 №000700-14/8691-2020 «Про усунення виявлених порушень», у якому Держаудитслужба вимагала усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку: 
1) розглянути результати проведеної ревізії та вжити заходів щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством до відповідальності працівників, винних у допущених порушеннях; 
2) вжити заходів щодо повернення до державного бюджету незаконно наданої суб`єктам господарювання державної підтримки та через недотримання ними вимог пункту 8 Порядку №107 у порядку, встановленому законодавством.
У зв`язку із неусуненням виявлених порушень, позивач звернувся до суду з позовом. 
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що вимога Держаудитслужби є законною та обґрунтованою, винесеною на підставі, в межах повноважень, в порядку та спосіб, що передбачені законодавством України, та спрямована на виконання функцій, покладених Законом на органи державного фінансового контролю. У свою чергу, докази на підтвердження виконання Мінагрополітики пунктів 2-7, 9 вимоги позивача щодо усунення фінансових порушень від 11.12.2020 №000700-14/8691-2020, станом на день розгляду справи, у матеріалах справи відсутні.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Спірні правовідносини в розглядуваному спорі склались з приводу обґрунтованості заявленого органом державного фінансового контролю позову до підконтрольної установи про зобов`язання виконати пункти вимоги.
Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».
За змістом пунктів 1, 7, 10 статті 10 цього Закону органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Наведені законодавчі норми неодноразово аналізувались Верховним Судом України, Верховним Судом, в тому числі його Великою Палатою (зокрема, постанова від 21.11.2018 у справі №820/3534/16), які вказали, що орган державного фінансового контролю наділений повноваженнями здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень; при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства є обов`язковою до виконання; що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу фінансового контролю до суду з відповідним позовом.
В органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки (постанови Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №820/1830/18, від 02.07.2020 у справі №826/1508/17, від 17.09.2020 у справі №420/1304/19, від 23.09.2020 у справі №520/11213/18).
Отже, у позивача наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, не пов`язаних із стягненням виявлених в ході перевірки збитків.
Як вбачається з позовної заяви, предметом позову у даній справі є вимога Державної аудиторської служби України від 11.12.2020 №000700-14/8691-2020 щодо усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку.
Згідно вказаної вимоги, за позивачем, за результатами проведення ревізії зафіксовано ряд порушень, у зв`язку із чим вимагається:
1) розглянути результати проведеної ревізії та вжити заходів щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством до відповідальності працівників, винних у допущених порушеннях; 
2) вжити заходів щодо повернення до державного бюджету незаконно наданої суб`єктам господарювання державної підтримки та через недотримання ними вимог пункту 8 Порядку №107 у порядку, встановленому законодавством.
Доказів оскарження чи скасування вказаної вимоги матеріали справи не містять.
Позивач наполягає на тому, що ним вживаються заходи на виконання вимоги позивача щодо усунення фінансових порушень. 
Так, позивач зазначає, що для повернення наданої державної підтримки Мінекономіки направило листи та претензії суб`єктам господарювання щодо яких Держаудитслужбою України встановленні факти порушення бюджетного законодавства. Матеріли справи дійсно містять примірники таких листів та претензій за лютий 2021 року.
Також позивач вказав про наявність справи № 910/9742/21 за позовом першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України до ТОВ «Український волоський горіх» про стягнення 27 852 300,00 грн на користь Міністерства аграрної політики та продовольства України, виділених коштів, для компенсації витрат на садивний матеріал за бюджетною програмою 2801350 «Державна підтримка розвитку хмелярства, зведення молодих садів, виноградників та ягідників і нагляд за ними», стягнення на користь Міністерства аграрної політики та продовольства України 3% річних від простроченої суми грошових зобов`язань щодо повернення компенсації витрат на садивний матеріал у сумі 835 569 грн. У свою чергу, наведене не є свідченням вжиття позивачем будь-яких дій, оскільки відповідних позов поданий прокуратурою.
Повернення ТОВ «САНТОРІ» до державного бюджету коштів у сумі 111 466,67 грн свідчить лише про часткове відшкодування коштів та не підтверджує вчинення позивачем дій щодо повернення решти сум.
Також позивач вказує, що Міністерством аграрної політики та продовольства України у кримінальному провадженні №12020250000000042 по справі №962/617/21 подано цивільний позов в рамках кримінального провадження про відшкодування завданої шкоди у сумі 3  787  300 грн. Відомостей про результати розгляду справи матеріали справи не містять.
Мінагрополітики також зазначає, що листом від 09.12.2020 №37-35-7/243 звернулось по Офісу Генерального прокурора з метою вжиття заходів відповідно до чинного законодавства повернення коштів ТОВ «Галичина Захід» та ТОВ «ІМ. ШЕВЧЕНКА», проте відомостей про результати такого звернення матеріали справи не містять. До того ж, спірна вимога зобов`язує саме позивача, а не прокуратуру вживати заходи щодо повернення коштів.
Аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вказані заходи не є свідченням того, що позивач виконує спірну вимогу в частині повернення до державного бюджету незаконно наданої суб`єктам господарювання державної підтримки, що зафіксовано у пунктах 2-7, 9 порушень. Вжиті позивачем заходи не є такими, що призвели чи призводять до повернення відповідних сум, про що свідчить відсутність відповідних доказів у матеріалах справи про надходження коштів до бюджету. Фактично такі заходи (направлення листів та інших документів) є лише відображенням формальної діяльності позивача щодо виконання вимоги, що, однак не свідчить про його активну участь у відповідному процесі повернення коштів.
Колегія суддів додатково звертає увагу, що з метою додаткового з`ясування обставин справи та заслуховування позиції сторін, судом апеляційної інстанції був призначений розгляд справи у відкритому судовому засіданні, яке, з огляду на наявність клопотань відповідача, неодноразово відкладалося. У судове засідання 04.07.2023 відповідач також не прибув не повідомивши про причини своєї неявки.
Також варто звернути увагу, що будь-яких нових доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції та які б підтвердили виконання відповідачем спірної вимоги позивача, до суду апеляційної інстанції надано не було.
Зважаючи на викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що оскільки належні та достатні докази на підтвердження виконання Мінагрополітики спірної вимоги щодо пунктів 2-7, 9 фінансових порушень, станом на день розгляду справи, у матеріалах справи відсутні, а тому наявні підстави для зобов`язання відповідача виконати пункти 2-7, 9 вимоги Держаудитслужби щодо усунення фінансових порушень від 11.12.2020 №000700-14/8691-2020.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.08.2022 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач          Є.О. Сорочко

Суддя          І.В. Федотов

Суддя          А.Ю. Коротких

Повний текст постанови складений 07.07.2023.