СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року                                   м. Харків                        Справа № 922/401/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя  Слободін М.М.
          за участю секретаря судового засідання – Ламанової А.В.
          та за участю представників сторін: 
          від позивача – Турутя З.О. (ордер серії ВІ № 1123589 від 22.01.2023);
          від відповідача (апелянта) – Чоломбитько Ю.С. (ордер серії ВІ № 1163441 від 21.08.2023);
          розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» (вх. №1267 Х/1)
          на рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 (повний текст складено та підписано 09.06.2023), ухвалене у складі судді Погорелової О.В., 
          у справі № 922/401/23
          за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома»,
          до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро»,
          про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрома» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро», в якому просив суд вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрома» кукурудзу 3 кл. у кількості 68487 кг. 
          Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення товару за договором складського зберігання зерна №35/07-ГЕ/21 від 15.07.2021. 
          Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 позов задоволено; ухвалено вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрома» кукурудзу 3 кл. у кількості 68 487 кг; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» 2 684, 00 грн судового збору.
          Не погодившись з рішенням, ухваленим судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро», яке просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 у справі № 922/401/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Також просить надати відповідачу можливість протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду довести розмір фактично понесених судових витрат відповідачем у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції та залучити до матеріалів справи докази таких витрат.
          Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2023 у справі № 922/401/23 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребюенюк Н.В., суддя Слободін М.М.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новаагро» на  рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 у справі № 922/401/23 залишено без руху. Встановлено апелянту - Товариству з обмеженою відповідальністю «Новаагро» десятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати до суду: 
          - докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у встановленому законом порядку і розмірі, а саме: 3220, 80 грн (за реквізитами, зазначеними на офіційному сайті Східного апеляційного господарського суду);
          - докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу у справі.
          03.07.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Новаагро» на виконання вимог ухвали апеляційного суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено докази доплати судового збору та докази направлення апеляційної скарги.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новаагро» на   рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 у справі № 922/401/23. Учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, з наданням доказів надсилання (надання) копії відзивів та доданих до них документів. Встановлено сторонам строк до 21.07.2023 для подання заяв, клопотань тощо. Призначено справу до розгляду на 25.07.2023 о 14:50 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132. Витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/401/23.
          11.07.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи № 922/401/23.
          17.07.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 у справі № 922/401/23 залишити без змін. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» на корись Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» понесені витрати на професійну правничу допомогу, надавши п`ятиденний строк після ухвалення рішення у даній справі для надання доказів понесення таких витрат.
          Вказаний відзив досліджено колегією суддів та приєднано до матеріалів справи.
          20.07.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.07.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Судове засідання, призначене на 25.07.2023 о 14:50 годині, та наступні судові засідання у даній справі, ухвалено провести за участю представника  Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» адвоката Крайз О.І., відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).
          24.07.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» надійшла відповідь на відзив, в який останній заперечує проти доводів позивача викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просить апеляційну скаргу задовольнити.
          Вказана відповідь на відзив досліджена колегією суддів та приєднана до матеріалів справи.
          25.07.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» надійшла заява про відкладення розгляду справи.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» про відкладення розгляду справи. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» на рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 у справі № 922/401/23 відкладено на 29.08.2023 о 15:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект  Незалежності, 13, 1-й  поверх, зал засідань № 132. Судове засідання у справі № 922/401/23 призначене на 29.08.2023 о 15:00 год., ухвалено провести за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» адвоката Крайз О.І., відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).
          25.08.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Судове засідання у справі № 922/401/23 призначене на 29.08.2023 о 15:00 год., ухвалено провести за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» адвоката Чоломбитько Юлії Олександрівни, відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).
          29.08.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» надійшли додаткові пояснення, в яких останній просить звернути увагу на пошкодження зерносховище, що підтверджуєтеся Технічним звітом від 02.05.2023.
          Колегія суддів акцентує, що вказані письмові пояснення не направлено на адресу позивача, окрім того, пояснення подані з пропуском строку встановленого ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.07.2023, у зв`язку з чим, залишаються без розгляду.
          Присутня у судовому засіданні представник апелянта (відповідача) подану апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 у справі № 922/401/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, з підстав викладених у апеляційній скарзі та відповіді на відзив на апеляційну скаргу.
          Присутній у судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив відмовити та залишити рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 у справі № 922/401/23 без змін, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

          У відповідності до статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
          Як встановлено судом, 15.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрома» було укладено договір складського зберігання зерна 35/07-ГЕ/21 (далі – договір).
          У відповідності до п. 1.1. договору в порядку, строки та на умовах, визначених договором, поклажодавець передає, а зерновий склад приймає на знеособлене зберігання продукцію зернових, зернобобових та олійних культур (надалі – продукція або зерно), здійснює його доробку (сушіння, очищення та інші роботи, необхідні для запобігання псуванню і втрат якості зерна), зберігання й наступний відпуск зерна, а поклажодавець сплачує вартість наданих зерновим складом послуг.
          Відповідно до п. 1.4. договору приймання зерна на зберігання здійснюється за адресою: Харківська область, Чугуївський р-н, с-ще Залізничне, пров. Перемоги 1.
          Згідно з п. 9.2. договору строк зберігання зерна за цим договором – до подання поклажодавцем вимоги про його повернення, але не пізніше граничного строку зберігання, визначеного згідно додатку №1 до договору.
          На виконання умов договору, 23.02.2022 поклажодавцем було передано до зернового складу товар, а саме: кукурудзу 3 кл. в кількості 68487 кг (далі – товар), про що було підписано акт приймання – передачі №ГЕ 210001584 від 23.02.2022 та складено складську квитанцію №1584 від 23.02.2022.
          За вих. №040722 від 04.07.2022 позивач направив відповідачу повідомлення з проханням повернути товар.
          У відповіді (вих. №11/07-1 від 11.07.2022), з посиланням на п.п. 12.1-12.3 договору, відповідач повідомив про неможливість відвантаження товару через тимчасову окупацію місця зберігання товару. Також, у повідомленні відповідач зазначив, що за наявною інформацією товар продовжує зберігатись на елеваторі, отже послуги продовжують надаватись, але без можливості відвантаження товару. У разі виникнення можливості відвантаження товару позивача буде негайно повідомлено.
          Повідомленням (вих. №150722/1 від 15.07.2022) позивач повідомив відповідача про форс-мажорні обставини, а саме: тимчасову окупацію селища Мартова Печенізького району Харківської області, тобто адресу місцезнаходження виробничих потужностей позивача, та, як наслідок неможливість сплачувати кошти за послуги зберігання згідно договору. У даному листі також було наголошено про готовність позивача забрати товар зі складського зберігання.
          Повідомленням (вих. № 27/07-1 від 27.07.2022) відповідач повідомив, що складська квитанція на переоформлення №1584 (бланк ББ 918164) від 23.02.2022 була анульована 27.07.2022 та виписано складську квитанцію № 1585 (бланк ББ 918165) з реєстрацією в Реєстрі складських документів.
          Листом (вих. № 240822 від 24.08.2022) позивач звернувся до відповідача з проханням надати примірник складської квитанції на переоформлення № 1584 (бланк ББ 918165) на товар. Зазначений лист лишився проігнорованим з боку відповідача.
          Повідомленням (вих. № 190922 від 19.09.2022) позивач звернувся до відповідача з проханням повернути товар у зв`язку з деокупацією частини Харківської області, зокрема, місця зберігання Товару.
          Листом від 11.10.2022 відповідач повідомив позивача про те, що 21.09.2022 комісія у складі представників зберігача, власника майнового комплексу та ДСНС встановила, що наразі експлуатація елеватора неможлива у зв`язку із зазначеними пошкодженнями та відсутністю електропостачання. Також було повідомлено про перевезення зерна, що зберігається на Граківському елеваторі у більш безпечне зберігання, внаслідок чого у позивача виникнуть додаткові витрати, що необхідно відшкодувати. Також у вказаному листі, відповідач зазначив, що враховуючи той факт, що внаслідок незаконних дій збройних формувань російської федерації частину зерна було втрачено, визначення кількості зерна буде проведено після перевезення та перевантаження.
          У відповідь на вказаний лист позивач направив відповідачеві повідомлення вих. №241022 від 24.10.2022 в якому зазначив, що не надає згоду на зміну місця зберігання товару та відмовляється відшкодовувати будь-які витрати відповідача на таку зміну. При цьому, позивачем було знов наголошено про невідкладне повернення зерна після отримання цього листа.
          Позивач звернувся до відповідача з заявою на відвантаження (вих. № 01 від 31.10.2022), в якій знов просив повернути товар, зазначивши необхідні дані для такого відвантаження. Вказана заява залишилась проігнорованою відповідачем.
          Позивачем було направлено відповідачеві претензію (вих. №04/11 від 04.11.2022) з вимогою повернути товар.
          Повідомленням (вих.№156 від 10.11.2022) відповідач відмовив у задоволенні претензії. Зокрема, відповідач зазначив, що до відома позивача було доведено, що внаслідок  незаконних дій збройних формувань російської федерації частину зерна було втрачено, визначення кількості зерна триває. Про результати перевірки позивача буде повідомлено додатково та зерно буде відвантажено за першої можливості.
          У подальшому, за вих.№231 від 22.12.2022, відповідач направив позивачу повідомлення, в якому повідомив, що відповідно до договору складського зберігання №35/07-ГЕ/21 від 15.07.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрома» на зберіганні знаходиться продукція позивача, кінцевий строк зберігання якої закінчився 01.07.2022 та з метою договірного врегулювання подальшої співпраці, запропонував продовжити строк зберігання продукції до 01.03.2023 шляхом укладання відповідної додаткової угоди.
          Листом (вих. №26/12/22 від 26.12.2022) адвокат Турутя З.О., діючи в інтересах позивача, надав відповідь відповідачу на повідомленням (вих. №231 від 22.12.2022), в якій повідомив про відсутність наміру у позивача продовжувати строк зберігання товару та вкотре просив повернути товар позивачеві. До згаданого листа також було додано заявку на відвантаження.
          Листом (вих. №7 від 09.01.2023) відповідач відмовив в поверненні товару та повідомив, що на даний час на Граківському елеваторі проводиться інвентаризація зерна, однак через значні пошкодження обладнання, відсутність електропостачання та значний обсяг продукції, інвентаризація не завершена. Після підрахунку кількості зерна, що вдалося зберегти, та визначення розміру збитків, завданих російською агресією, вціліле зерно буде якнайшвидше повернуто поклажодавцям.
          Позивач вказує на те, що в діях відповідача спостерігається суперечлива поведінка, яка виразилась у тому, що відповідач спочатку повідомляє про неможливість повернення товару через пошкодження елеватору, потім пропонує продовжити строк зберігання товару в цьому ж самому пошкодженому елеваторі. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем порушено умови укладеного договору складського зберігання зерна №35/07-ГЕ/21 від 15.07.2021 в частині повернення майна на вимогу поклажодавця, що і стало підставою для звернення останнім до суду за захистом свого порушеного права.
          Як зазначено вище рішенням Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 позов задоволено; ухвалено вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрома» кукурудзу 3 кл. у кількості 68 487 кг; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» 2 684, 00 грн судового збору.
          Мотивуючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що доказів того, що зерно за договором №35/07-ГЕ/21 від 15.07.2021 було знищено матеріали справи не містять, навпаки, відповідач направив позивачу повідомлення, в якому вказав, що відповідно до договору складського зберігання №35/07-ГЕ/21 від 15.07.2021, на зберіганні знаходиться продукція позивача, кінцевий строк зберігання якої закінчився 01.07.2022 та з метою договірного врегулювання подальшої співпраці, пропонував продовжити строк зберігання продукції до 01.03.2023 шляхом укладання відповідної додаткової угоди. Судом наголошено, що відповідно до статті 617 ЦК України, форс-мажор (він же обставини непереборної сили) звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, що сталося внаслідок такого форс-мажору, але не звільняє від виконання відповідного зобов`язання і не є підставою для припинення зобов`язань, а отже, визнав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

          При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень статті 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.
          Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
          У відповідності до статті 509 ЦК України, статті 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
          Згідно з ч. 1 статті 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
          Відповідно до ч. 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
          Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
          За приписами ч. 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
          Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
          Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором зберігання, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 66 ЦК України.
          Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, відповідно до ГК України, ЦК України, і згідно зі статтею 629 ЦК є обов`язковим для виконання сторонами.
          Відповідно до статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.
          У відповідності до ч. 3 та 4 статті 294 ГК України зберігання у товарному складі здійснюється за договором складського зберігання. До регулювання відносин, що випливають із зберігання товарів за договором складського зберігання, застосовуються відповідні положення ЦК України.
          Відповідно до ч. 1 статті 961 ЦК України, товарний склад на підтвердження прийняття товару видає один із таких складських документів: складську квитанцію; просте складське свідоцтво; подвійне складське свідоцтво.
          З матеріалів справи убачається та не заперечується сторонами, що 23.02.2022 поклажодавцем було передано до зернового складу товар, а саме: кукурудзу 3 кл. в кількості 68487 кг, про що було підписано акт приймання – передачі №ГЕ 210001584 від 23.02.2022 та складено складську квитанцію №1584 від 23.02.2022.
          Згідно з ч. 1 статті 957 ЦК України за договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.
          Відповідно до статті 27 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зерновий склад зобов`язаний зберігати зерно протягом строку, встановленого у договорі складського зберігання зерна.
          Якщо строк зберігання зерна договором складського зберігання зерна не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зерновий склад зобов`язаний зберігати зерно до подання поклажодавцем вимоги про його повернення.
          У відповідності до п. 9.2. договору сторони погодили, що строк зберігання зерна за цим договором – до подання поклажодавцем вимоги про його повернення, але не пізніше граничного строку зберігання, визначеного згідно додатку № 1 до договору.
          Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами про повернення товару, а саме: кукурудзи 3 кл. в кількості 68487 кг, однак відповідачем товар повернуто не було.
          За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтовані та відповідач повинен повернути позивачу товар.

          Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що товар було знищено, адже, Технічний звіт від 02.05.2023 № 799 ТЗ не підтверджує, що кукурудза позивача зберігалась саме в ємності літ «П4», яку було пошкоджено.
          В якості підтвердження того факту, що спірна кукурудза перебувала у ємності для зберігання зерна літ. «П4», відповідач посилається на наступні докази:
          - акт на сумку зерна, зернобобових і маслянистих культур № ГЕ 210000138 від 31.10.2021;
          - картку лабораторного дослідження зерна № 425 від 31.10.2021;
          - картку лабораторного дослідження зерна № 426 від 31.10.2021;
          - акт на сумку зерна, зернобобових і маслянистих культур № ГЕ 210000139 від 31.10.2021;
          - картку лабораторного дослідження зерна № 427 від 31.10.2021;
          - картку лабораторного дослідження зерна № 428 від 31.10.2021;
          - картку лабораторного дослідження зерна № 429 від 31.10.2021;
          - картку лабораторного дослідження зерна № 430 від 31.10.2021;
          - картку лабораторного дослідження зерна № 431 від 31.10.2021.
          Водночас, колегія суддів акцентує, що зазначені документи датовані 31.10.2021, в той же час, як убачається з акту приймання – передачі №ГЕ 210001584 від 23.02.2022 та складської квитанції №1584 від 23.02.2022, кукурудза була передана позивачем відповідачу на зберігання лише 23.02.2022.
          Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що зданий на зберігання відповідачеві товар не визначено індивідуальними ознаками, і визначити його серед кукурудзи зданої іншими покалажодавцями неможливо.
          Апелянт вказує, що в ємності для збергіння зерна літ. «П4» зберігалось приблизно 6000 тон кукурудзи 3 – го класу, однак доказів скільки ємностей взагалі знаходиться а території належного відповідачеві Граківського елеватору, чи скільки з них містять також кукурудзу 3 – го класу до суду не надає, як і доказів, що саме в цій ємності знаходиться належна позивачу кукурудза .
          Суд зауважує, що самим відповідачем у своїх листах навпаки було повідомлено, що товар знаходиться на зберігання на Граківському елеваторі, так 22.12.2022 відповідач направив позивачу повідомлення, в якому повідомив, що відповідно до договору складського зберігання №35/07-ГЕ/21 від 15.07.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрома» на зберіганні знаходиться продукція позивача, кінцевий строк зберігання якої закінчився 01.07.2022 та з метою договірного врегулювання подальшої співпраці, запропонував продовжити строк зберігання продукції до 01.03.2023 шляхом укладання відповідної додаткової угоди.
          
          Колегія суддів також критично оцінює доводи апелянта про настання форс – мажорних обставин, як підставу припинення зобов`язання, виходячи з наступного.
          Відповідно до ч. 1 статті 617 ЦК України, ч.2 статті 218 ГК України та статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.
          Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.
          Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.
          Аналогічний правовий висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20.
          У статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
          Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.
          Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.
          Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами  відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката.
          Відповідачем наданий до суду сертифікат №2300-23-2322 від 16.05.2023 виданий Запорізькою торгово-промисловою палатою про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Товариству з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро».
          Однак, у відповідності до п.п. 12.1-12.3, 12.5, 12.6 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань та/або втрату продукції, якщо воно виникло внаслідок дії форс-мажорних в тому числі, але не обмежуючих обставин, як-то: стихія, страйк, локаут, інший промисловий розлад, оголошена та неоголошена війна, військові дії, проведення спеціальних заходів правоохоронними органами в місці та/або поблизу знаходження зернового складу, захват продукції незаконними збройними формуваннями, загроза війни, громадські заворушення, саботаж. блискавка, пожежа, буря, повінь, землетрус, нагромадження снігу чи ожеледь та інші події, які неможливо було передбачити чи упередити. Дія таких непереборних сил засвідчується довідкою Торгово-промислової палати України та/або іі територіальними органами, та/або довідкою будь-якої державної установи, що підтверджує будь-яку з дій зазначених в цьому пункті та/або в діючому законодавстві України, та/або повідомленнями засобів масової інформації. Час, визначений на виконання зобов`язань за договором, повинен бути збільшений на термін тривалості форс-мажорних подій, якщо вони безпосередньо впливають на виконання умов даного договору. Сторона, для якої стало неможливим виконання зобов`язань за договором в наслідок дії форс-мажорних обставин, повинна повідомити письмово іншій стороні про початок та припинення форс-мажорних обставин негайно, але не пізніше 10 днів з моменту їх виникнення чи припинення. Зерновий склад звільняється від відповідальності за повну або часткову втрату продукції або її псування, якщо втрата продукції або її псування відбулося внаслідок дії форс-мажорних обставин. Не повідомлення або несвоєчасне повідомленим стороною про виникнення чи припинення форс-мажорних обставин позбавляє таку сторону права посилатися на них.
          Згідно зі статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
          Відповідно до ч. 2 статті 218 ГК України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
          Приписами ч. 2 статті 226 ГК України встановлено, що сторона, яка порушила своє зобов`язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.
          Колегія судів наголошує, що матеріали справи не містять повідомлення відповідача про настання форс-мажорних обставин в порядку визначеному договором, який передбачає письмове повідомлення іншій стороні про початок та припинення форс-мажорних обставин негайно, але не пізніше 10 днів з моменту їх виникнення чи припинення.
          Також, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до статті 617 ЦК України, форс-мажор (він же обставини непереборної сили) звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, що сталося внаслідок такого форс-мажору, але не звільняє від виконання відповідного зобов`язання і не є підставою для припинення зобов`язань.
          Крім того, судом апеляційної інстанції враховуються висновки наведені у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі 917/1053/18, від 25.11.2021  у справі 905/55/21, відповідно до яких, сертифікат торгово – промислової палати, який підтверджує наявність форс – мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.
          З наданих до матеріалів справи доказів, а саме: листів від 11.10.2022, 22.12.2022, убачається, що до звернення позивача до суду з даним позовом відповідач не згадував про настання форс – мажорних обставин, а навпаки спонукав позивача до укладання додаткової угоди до договору складського зберігання зерна в частині продовження строку зберігання.
          За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та констатує, що відповідачем не доведено вплив форм – мажорних обставин на неможливість виконання зобов`язання за договором складського зберігання зерна № 35/07-ГЕ/21 від 15.07.2021, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
          Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає. 
          Враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 у справі № 922/401/23 слід залишити без змін.

          Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 ГПК України

          Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» (вх. №1267 Х/1) залишити без задоволення.
          
          Рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 у справі № 922/401/23 залишити без змін.
          
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.
У судовому засіданні апеляційної інстанції 29.08.2023 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 08.09.2023.

Головуючий суддя                                                                    І.А. Шутенко

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           М.М. Слободін